Справа № 127/4421/16-ц
Провадження № 2/127/2587/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, який в процесі судового розгляду уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.06.2014 року в м. Вінниці помер ОСОБА_6.

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 9/20 частки житлового будинку №23 по першому провулку Лермонтова у м. Вінниці, які складаються з кімнати 2-2 (1-4), житловою площею 18,7 кв.м., та кухні 2-1, а також господарських будівель та споруд: гаража літ. «Д» та сараю літ. «Б», які належали ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у рівних ідеальних долях згідно рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 21.03.2005 року та ухвали третейського суду від 23.03.2005 року.

В силу закону, а також беручи до уваги, що співвласником спірного майна являється позивач та між позивачем та померлим ОСОБА_6 за життя останнього не досягнуто домовленості про те, що їх частки у 9/20 частки житлового будинку не є рівними, можна дійти до висновку, що на день смерті ОСОБА_6 йому на праві власності належало 9/40 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд.

Позивач являється єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини за адресою: 1-й пров. Лермонтова, 23, м. Вінниця, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2015 року. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті ОСОБА_6 не має.

Позивач прийняв спадщину після смерті померлого ОСОБА_6, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини не відмовився від неї, а відтак являється таким, що спадщину прийняв. Однак, постановою приватного нотаріуса ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 21.12.2015 року №157/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спірну частку нерухомого майна.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 поклався на розсуд суду при вирішенні даного спору.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення позовних вимог позивача.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 05.06.2014 року в м. Вінниці помер ОСОБА_6, згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №293166, виданого В ДРАЦС РС ОСОБА_5 МУЮ у Вінницькій області 12.06.2014 року (а.с.4).

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з 9/20 частки житлового будинку №23 по першому провулку Лермонтова у м. Вінниці, які складаються з кімнати 2-2 (1-4), житловою площею 18,7 кв.м., та кухні 2-1, а також господарських будівель та споруд: гаража літ. «Д» та сараю літ. «Б», які належали ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у рівних ідеальних долях згідно рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 21.03.2005 року та ухвали третейського суду від 23.03.2005 року (а.с.5-6), а також реєстраційного посвідчення КП «ВООБТІ» від 07.04.2005 року (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.2 ст.355 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України).

Відповідно до ч.2. ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, в силу положень ч.1 та ч.2 ст.355, ч.1 ст.368, ч.2 ст.370 та ч.2. ст.372 ЦК України на підставі вищезазначених документів, а також беручи до уваги те, що іншим співвласником 9/20 частки житлового будинку є позивач та за життя останнього з ОСОБА_6 не встановлено домовленості між ними про те, що їх частки в 9/20 частки житлового будинку не є рівними, можна дійти обґрунтованого висновку, що на день смерті ОСОБА_6 останньому на праві приватної власності належало 9/40 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: 1-й пров. Лермонтова, 23, м. Вінниця, що також підтверджується листом КП «ВМБТІ» від 29.09.2015 року №4128, з якого вбачається, що за ОСОБА_6П та ОСОБА_4, тобто окремо за кожним, зареєстровано право приватної власності на 9/40 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по провулку 1-му Лермонтова, 23 в м. Вінниці на підставі рішення третейського суду м. Вінниці від 21.03.2005 року та ухвали третейського суду м. Вінниці від 23.03.2005 року, зокрема, за ОСОБА_6 на підставі дублікатів останніх, які видані 10.01.2006 року (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України).

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2015 року у цивільній справі №127/8929/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю не менш, як пять років, позов задоволено, встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який помер 05.06.2014 року, у житловому будинку №23 по 1-му пров. у м. Вінниці однією сімєю з березня 2005 року по 05.06.2014 року (а.с.16-17).

А відтак, позивач відповідно до ст.1264 ЦК України являється спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6 та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України є таким, що спадщину прийняв після смерті останнього, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сімєю понад пять років. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті ОСОБА_6 не має.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи постановою приватного нотаріуса ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 21.12.2015 року №157/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спірну частку нерухомого майна, оскільки відповідно до глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 (надалі Порядок), нотаріус позбавлена можливості перевірити склад спадкового майна, а тому позивачу відповідно до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання (а.с.14).

Так, дійсно, як вбачається з пояснень представника позивача в судовому засіданні оригінал правовстановлюючого документу на частку спадкового майна після смерті ОСОБА_6 втрачено, спір з приводу права власності на спірне майно між сторонами відсутній.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Зі змісту статті 328 ЦК України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16, 328, 346, 355, 368, 370, 372, 1216, 1217, 1220, 1268-1270 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 9/40 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: місто Вінниця, перший провулок Лермонтова, будинок 23, які належали ОСОБА_6 на підставі рішення третейського суду від 21.03.2005 року та ухвали третейського суду від 23.03.2005 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер 05 червня 2014 року в м. Вінниці.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: