Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4649/ 16 Головуючий у 1 інстанції: Бондаренко І.В.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.,

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2016 року про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та про поновлення права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та про поновлення права власності на квартиру.

У червні 2016 року ОСОБА_4 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2016 року заява ОСОБА_4 задоволена.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо судом першої інстанції ухвалу прийнято з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що в суді вирішувався спір про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 19.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваловою Л.С. зареєстрований за № 1346.

З метою гарантування виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (ст.151 ЦПК). Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Як висновок, вжиті засоби забезпечення позову в цивільному процесі мають тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання судового рішення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що суд вправі вжити заходів до забезпечення позову в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У своєму зверненні до суду з питання забезпечення позову позивач, зокрема, покликав суд накласти арешт на квартиру, яка на його переконання була відчуджена поза його волею, помилково, право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем, отже, у суді оспорюється законність набуття права власності на спірну квартиру відповідачем.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову (ст.151 ЦПК).

В силу ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Постановляючи ухвалу від 13 червня 2016 року про задоволення заяви про забезпечення позову, суд прийняв до уваги фактичні обставини справи, врахував характер та підстави спору між сторонами, предметом якого являється зазначена в ухвалі квартира, і наклав арешт на квартиру відносно якої існує спір між сторонами.

Вид забезпечення позову обрано судом відповідно до статті 152 ЦПК України, оскільки він є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали являються безпідставними.

Суд дотримався норм процесуального права, з'ясувавши що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Посилання апелянта на те, що його дії не свідчать про будь-яку загрозу відчуження нерухомого майна, є безпідставними, оскільки суддею вжито заходів забезпечення позову в порядку ст. 151-153 ЦПК України, а питання щодо обґрунтованості заявленого позову буде вирішено судом першої інстанції при розгляді цієї справи по суті.

Інші доводи апеляційної скарги щодо правових питань заявленого спору, не стосуються процесуальних дій при вирішенні питання судом при забезпеченні позову.

Як підсумок, аргументи скарги не є обґрунтованими, а тому оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.307,312,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: