Номер провадження: 22-ц/785/3628/16
Головуючий у першій інстанції Тюмін О. Г.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на транспортний засіб за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 2 червня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 5 грудня 2006 року придбав у ОСОБА_4 за 25000,00 грн. транспортний засіб автомобіль марки «BMW» -5251 моделі «Touring», реєстраційний номер НОМЕР_1, на що ОСОБА_4 видав йому ОСОБА_3 та ОСОБА_5 довіреність на право керування та розпорядження автомобілем. Посилаючись на ухилення ОСОБА_4 від укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, вважаючи себе власником автомобіля, позивач ОСОБА_3 просив визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «BMW»-5251 моделі «Touring», реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений 5 грудня 2006 року між ОСОБА_4 та ним ОСОБА_3; визнати за ним ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб (а.с.3-5).

Відповідач ОСОБА_4 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надав.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.57-58).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів укладення між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу транспортного засобу та, відповідно, законних підстав набуття ОСОБА_3 права власності на транспортний засіб.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, встановлено, що автомобіль марки «BMW» -5251 моделі «Touring», 1991 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3, виданим МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Одеській області 28 травня 2002 року (а.с.10).

5 грудня 2006 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3, ОСОБА_5 знімати з обліку, продавати, страхувати, здавати в оренду, замінювати, вибраковувати або продавати номерні вузли та агрегати, замінювати колір та номерні знаки, проходити техогляд, керувати з правом тимчасового виїзду за кордон належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4, виданого МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Одеській області 28 травня 2002 року, транспортним засобом автомобілем марки «BMW»-5251 моделі «Touring», 1991 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана терміном на п'ять років та дійсна до 5 грудня 2011 року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юшиним А.Ю. 5 грудня 2006 року за реєстровим №7640 (а.с.8).

2 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогою про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного 5 грудня 2006 року між ОСОБА_4 та ним ОСОБА_3., визнання за ним ОСОБА_3 права власності на транспортний засіб.

Право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Транспортний засіб є рухомою річчю (майном), право власності на таке майно набувається на підставі правочинів. Договір купівлі-продажу транспортного засобу як правочин опосередковує перехід транспортного засобу як майна у власність.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Договір купівлі-продажу є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, правочин, зокрема, має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч.4.5 ст.203 ЦК України).

Правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі (п.3 ч.1 ст.208 ЦК України).

Таким чином, для договору купівлі-продажу транспортного засобу обов'язковою є письмова форма.

Купівля-продаж є двостороннім правочином.

Представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає, зокрема, на підставі договору (ст.237 ЦК України).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ст.244 ЦК України).

Довіреність є документом, що підтверджує особу і повноваження представника на право вчиняти правочин з третіми особами від імені та в інтересах довірителя. Довіреність - односторонній правочин, в якому висловлено волю однієї особи (довірителя). Згода представника на видачу довіреності не потрібна, однак він має право відмовитись від виконання дій, на які його уповноважує доручення.

Представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, закінчення строку довіреності (п.1 ч.1 ст.248 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що спірний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_4 Тільки ОСОБА_4 належать права володіння, користування, розпорядження належним йому транспортним засобом як майном. Реалізуючи права власника на власний розсуд, ОСОБА_4 5 грудня 2006 року вчинив односторонній правочин, а саме на підставі усного договору доручення з повіреними ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уповноважив останніх від його імені діяти з питань, що стосуються експлуатації та розпорядження належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3, виданого МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Одеській області 28 травня 2002 року, транспортним засобом автомобілем марки «BMW» -5251 моделі «Touring», 1991 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Довіреність (односторонній правочин) посвідчено 5 грудня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юшиним А.Ю. за реєстровим №7640, строком дії довіреності до 5 грудня 2011 року. Дійсність довіреності не оскаржено, таку не скасовано (а.с.8).

Таким чином, 5 грудня 2006 року ОСОБА_4 висловив свою волю щодо визначення осіб як то ОСОБА_3, ОСОБА_5 та наділення їх правом розпорядження від його імені належним йому майном. Правочин 5 грудня 2006 року не створив переходу права власності на транспортний засіб від ОСОБА_4 до ОСОБА_3 чи ОСОБА_5, останні не набули права володіння, користування, розпорядження на спірний транспортний засіб. Купівля-продаж як двосторонній правочин є погоджена дія двох осіб. 5 грудня 2006 року мала місце дія однієї особи, а саме ОСОБА_4 (видача довіреності), і не було погодженої дії двох чи більше осіб, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_5 на припинення і, відповідно, набуття цивільного права власності на транспортний засіб та цивільного обов'язку, обумовленого цим правом.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що 5 грудня 2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили правочин купівлі-продажу транспортного засобу з реальним настанням правових наслідків, що обумовлені ним. Надана ОСОБА_3 розписка про отримання ОСОБА_4 за автомобіль грошових коштів в сумі 25000,00 грн., не є передбаченою пунктом 3 частини 1 статті 208 ЦК України письмовою формою договору купівлі-продажу транспортного засобу (а.с.9).

ОСОБА_3 суду не обґрунтував, чому 5 грудня 2006 року було посвідчено довіреність, а не договір купівлі-продажу транспортного засобу, чому не було вчинено таких дій в подальшому.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають таким, рішення ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, ухвалено з дотриманням норм процесуального права. Правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на транспортний засіб - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Н.Д.Плавич