Справа № 305/271/16-ц
Провадження по справі № 2/305/427/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.

з учасю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частину земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частину земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 1948 року. За час спільного проживання, а саме в 1950 році, її батьки збудували будинок за АДРЕСА_1 що підтверджується рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.07.2014 року. Даний будинок належав їм у рівних долях на праві спільної сумісної власності.

Мати позивачки ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вважає, що оскільки на день смерті матері, вона проживала разом з матір'ю, тобто в місці відкриття спадщини, то вона успадкувала 1/2 частину належного їй майна, зокрема 1/4 частину будинку АДРЕСА_1

18 січня 1954 року ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_8, яка стала жити в їх будинку АДРЕСА_1, тому, через деякий час, вона вимушена була перейти жити до своєї бабусі - ОСОБА_9.

Після смерті батька, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у вказаному будинку залишилася проживати лише його дружина - ОСОБА_8, яка успадкувала належну йому 1/4 частину будинку АДРЕСА_1

Згідно рішення Чорнотисянської сільської ради від 27.09.2004 року, ОСОБА_8 одержала у власність земельну ділянку площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що по АДРЕСА_1, про що отримала відповідний Державний акт на право приватної власності на землю від 11.10.2004 року.

ОСОБА_8, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а її спадкоємцями стали син ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що є відповідачами по даній справі.

Згідно рішення Рахівського районного суду від 01.07.2014 року (яке набрало законної сили 09.10.2014 року), за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право власності по 1/2 частині нерухомого спадкового майна, що залишилося після смерті їх матері ОСОБА_8, та являє собою 3/4 частини будинку АДРЕСА_1

Одночасно вказаним рішенням Рахівський районний суд визнав її право власності на 1/4 частину вказаного будинку, з господарськими будівлями і спорудами. Таким чином, станом на сьогоднішній день вона являюється власником 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, на якій розташований вказаний спадковий будинок з господарськими будівлями і спорудами та яка призначена для їх обслуговування, що по АДРЕСА_1 зареєстроване на померлу ОСОБА_8

Вважає, що оскільки вона набула право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1, тому має право набути у власність 1/4 частину земельної ділянки площею 0,25 га, на якій розташований вказаний будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Покликаючись на наведене, позивачка просила суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,25 га., для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, що розташований по АДРЕСА_1, Закарпатської області, яка належала ОСОБА_8.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві, просять позов задовільнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, повторно, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки суд не повідомляли, заперечень проти позову суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Судом встановлено, що предметом судового розгляду являється земельна ділянка площею 0,25 га., виділена для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1

З показів позивачки слідує, що житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1950 році її батьками громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали шлюб 23 вересня 1948 року, який був зареєстрований у виконкомі Ясінянської селищної ради за актовим записом №60, що стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 8 від 05 лютого 2013 року та актовим записом про шлюб виданого відділом ДРАЦСу Реєстраційної служби Рахівського РУЮ.

З вище наведеного суд констатує, що у відповідності до ст. 125 Кодексу законів про родину, опіку, одруження і акти громадянського стану УРСР (в редакції 1926 року), який був чинний на момент виникнення даних правовідносин, житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у рівних частинах, на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла громадянка ОСОБА_6, про що Чорнотисянською сільською радою зроблено відповідний актовий запис за №29.

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на 1/2 частину житлового АДРЕСА_1

Спадщина за померлою ОСОБА_6 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року, зазначені цивільні правовідносини врегульовуються положеннями Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1922 року), який був чинний на момент виникнення правовідносин.

Згідно ст. 416 ЦК УРСР (в редакції 1922 року) допускалося спадкоємство за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.ст. 418, 419 ЦК УРСР (в редакції 1922 року) спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та працездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Спадкоємство за законом, має місце у всіх випадках, коли і оскільки його не змінено в заповіті.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги за законом являлися її чоловік ОСОБА_7 та дочка, позивачка по справі, ОСОБА_1.

Статтею 429 ЦК УРСР (в редакції 1922 року), передбачено, якщо спадкодавець присутній у місці відкриття спадщини на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному округу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли її чоловік ОСОБА_7 та дочка - ОСОБА_1, які на момент відкриття спадщини були присутні (проживали) у місці відкриття спадщини.

Батько позивачки ОСОБА_7 18 січня 1954 року одружився з ОСОБА_8, яка стала проживати разом з ним в будинку АДРЕСА_1 й після смерті ОСОБА_7, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2014 року за позивачкою ОСОБА_1 визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1

За відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право власності по 1/2 частині нерухомого спадкового майна, що залишилося після смерті їх матері ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та являє собою 3/4 частини будинку АДРЕСА_1 рішення набуло законної сили 09.10.2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо земельної ділянки, що виділялася для обслуговування вищенаведеного житлового будинку, то згідно рішення Чорнотисянської сільської ради від 27.09.2004 року, таку, одержала у власність ОСОБА_8 (друга дружина ОСОБА_3), площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що по АДРЕСА_1 про що ОСОБА_8 отримала відповідний державний акт на право приватної власності на землю від 11.10.2004 року Серії НОМЕР_2

Частинами 1, 4 статті 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України - до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного) будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, враховуючи, що позивачка стала власником в порядку спадкування 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 до вищенаведених норм закону, до неї повинна перейти у власність і 1/4 частина земельної ділянки, що виділялася для обслуговування даного житлового будинку господарських будівель і спорід, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,25 га., для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, що розташована по АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_8, згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 11.10.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №132, виданого на підставі рішення Чорнотисянської сільської ради народних депутатів №2 від 27.09.2004 року. Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.