Головуючий суду 1 інстанції - Тімінський В.В.
Доповідач - Коротких О.Г.
Справа № 409/1301/15-ц
Провадження № 22ц/782/285/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Коротких О.Г.

суддів: Авалян Н.М., Орлова І.В.,

за участю секретаря Коротенка С.В.

позивачки ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5 на рішення Білокуракінського районного суду Луганської області від 29.02.2016року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Олексіївської сільської ради про визнання права власності на споруду ангару,

встановила:

У травні 2015року ОСОБА_2 і ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Олексіївської сільської ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на споруду ангару, посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_7 був власником майнового сертифікату КСП «Шлях Леніна». ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер, після його смерті позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майновий пай, вартістю 3796грн.

Позивач ОСОБА_5, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_2, має майновий сертифікат, вартістю 565грн.

ОСОБА_2 і ОСОБА_5 не отримали майна в натурі за своїми сертифікатами. Після ліквідації КСП «Шлях Леніна» на теперішній час існує недобудоване майно у вигляді споруди ангару, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. До устаткування ангару належить ворохоочисна машина ОВС-25. Спірна споруда у 2000р. була передана в оренду СТОВ «Надія» для погашення боргів КСП «Шлях Леніна». ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на споруду ангару за адресою: АДРЕСА_1 у частці 97,87%, а за ОСОБА_5 у частці 2,13%; визнати право власності за ОСОБА_5 на ворохоочисну машину ОВС-25.

Рішенням суду відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з декількох підстав, а саме: безпідставності заявлених позовних вимог і неналежності відповідача.

Обгрунтовуючи безпідставність позовних вимог, суд першої інстанції зазначив в своєму рішенні, що спірний ангар був незавершеним капітальним будівництвом і розпаюванню не підлягав (т.1 а.с.180-186). Його було передано в оренду СТОВ «Надія» для погашення боргів КСП «Шлях Леніна». Ангар було віднесено до дебіторської заборгованості КСП і він допаюванню не підлягав. Це вирішили загальні збори співвласників майна КСП (т. а.с.48-49). Всі надані ОСОБА_2 письмові докази стосовно включення спірної споруди до пайового фонду майна КСП «Шлях Леніна» суд вважав відповідно до ст.59 ЦПК України недопустимими доказами.

Суд також дійшов висновку, що Олексіївська сільська рада є неналежним відповідачем по справі, оскільки спірна споруда не перебувала і не перебуває на балансі ради, вона не визнана безхазяйною; рада не має жодного відношення до майна пайщиків КСП «Шлях Леніна».

Крім цього, суд першої інстанції послався на ч.2 ст.223 ЦПК України, в якій зазначено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст..213, ст.214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення ,яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд у числі інших вирішує також питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК України ,- під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, судова колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що чоловік позивачки ОСОБА_7 був власником майнового сертифіката КСП «Шлях Леніна». ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер, після його смерті позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина складається з майнового паю розміром 3796грн., що становить 0,25% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства станом на 25.01.2000року в сумі 1 509 000грн. та нарахованими дивідендами, що знаходяться в колективному сільськогосподарському підприємстві «Шлях Леніна», с. Олексіїівка, Білокуракінского району, Луганської області. 27.06.2013року ОСОБА_2 отримала майновий сертифікат НОМЕР_1.

ОСОБА_5, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_2, має майновий сертифікат серії ЛУ №08961, виданий 08.05 2007року на суму 565грн., або 0,04% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства в сумі 1 509000грн.

Зазначені сертифікати позивачів не були отоварені.

КСП «Шлях Леніна» було ліквідовано за рішенням загальних зборів членів КСП «Шлях Леніна» №6 від 25.01.2000р. За розпорядженням голови Білокуракінської РДА №182 27.05.2002року його було виключено з Державного реєстру підприємств України (т.2а.с.136). На загальних зборах співвласників майна КСП «Шлях Леніна» 24.01.2000року було вирішено передати об'єкт незавершеного будівництва-споруду ангару в оренду СТОВ «Надія», яке на підставі змін до статуту СТОВ «Надія» від 31.07.2000р. є правонаступником боргів КСП «Шлях Леніна» у частині боргів по податках і зборах до бюджетів всіх рівнів, пенсійного фонду України, фонду соціального страхування, у тому числі реструктуризації боргів по заробітній платі і за матеріально-технічні ресурси, одержані із держкомресурсів і держкомрезерву, в частині боргів за електроенергію, за послуги зв'язку; по акціям і цінним паперам, дебіторській заборгованості.

Зазначаючи, що Олексіївська сільська рада є неналежним відповідачем, суд першої інстанції не врахував, що спірна споруда ангару, розташована за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться на земельній ділянці, яка належить Олексіївській сільській раді. Цю обставину сторони не заперечували, і саме з цих підстав ОСОБА_2 і ОСОБА_5 обгрунтовано заявили до неї позов, тим більше, що відповідно до витягу з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Олексіівська сільська рада перебуває в процесі припинення з 02.03.2016року і на час ухвалення рішення мала всі свої повноваження як юридична осооба. Інша річ, що земельна ділянка не відводилася під будівництво ангару, відсутні дозвільні документи на будівельні роботи, і ,взагалі, будь-які технічні документи цієї споруди.

Посилання суду першої інстанції на ч.2 ст.223 ЦПК України судова колегія вважає безпідставною, оскільки з судових рішень щодо спірного майна вбачається, що позивачем по справах був чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_7, а вона діяла за його дорученням; позивач ОСОБА_5 звертався до інших відповідачів з цим же предметом позову.

ОСОБА_2 і ОСОБА_5 посилаються на те, що вони не отримали майно в натурі за

своїми майновими сертифікатами і, не виключено, що є інші такі співвласники майна КСП «Шлях Леніна», які не отримали майно в натурі. Виходячи з цього, вони повинні бути залучені у якості відповідачів по справі.

Враховуючи, що СТОВ «Надія» є правонаступником дебіторської заборгованості КСП «Шлях Леніна», то і СТОВ «Надія» є належним відповідачем по справі відповідно до вимог ст.37 ЦПК України, в якій зазначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що по справі не залучені всі належні відповідачі. Суд першої інстанції, вважаючи Олексіївську сільську раду неналежним відповідачем, не зазначив в своєму рішенні, хто є належним відповідачем за цим спором, чим порушив принцип диспозитивності цивільного процесу, передбачений ст.11 ЦПК України.

Судова колегія не може обговорювати інші доводи апеляційної скарги, оскільки вони стосуються суті спору щодо визнання права власності на спірне майно.

Таким чином, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення відповідно до вимог ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309,316 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білокуракінського районного суду Луганської області від 29.02.2016року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити з інших підстав у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Олексіївської сільської ради про визнання права власності на споруду ангару.

Стягнути на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги з ОСОБА_5 в сумі 267,96грн., ОСОБА_2 в сумі 117,96грн.

Рішення набирає чинності негайно та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: