Справа № 192/2688/16-ц
Провадження № 2/192/485/16
У Х В А Л А

"23" серпня 2016 р. суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Омелюх В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» про стягнення боргу в розмірі 1621000,00 гривень, провадження за яким відкрито згідно ухвали судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області Омелюх В.М. від 23 серпня 2016 року.

У поданій до суду 17 серпня 2016 року заяві про забезпечення позову позивач з посиланням на ст.151,152 ЦПК України просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить відповідачеві на праві власності, та накласти заборону на його відчуження, при цьому на її обґрунтування зазначає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, вона має підстави побоюватися, що відповідач може розпорядитися належним йому майном, що знаходиться в нього на праві власності та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, викладені в заяві доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, при цьому у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову відповідно до ч.2 ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів, в тому числі обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що може призвести до незворотних наслідків.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, заборони на його відчуження задоволенню не підлягає, оскільки заява про забезпечення позову не містить зазначення причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, відповідно до положень ст.151 ЦПК України, позивачем не зазначено будь-яких обєктивних відомостей, як не надано і доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а вжиття зазначених в заяві про забезпечення позову накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить відповідачеві, який є юридичною особою, може призвести до незворотних наслідків, оскільки обмежить можливість господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» про стягнення боргу, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційний суд Дніпропетровської області через райсуд протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: суддя