АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/7181/2016 головуючий у 1-й інстанції: Плахотнюк К.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Поліщук Н.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1, приватного підприємства "Вермакс" про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - АТ "Банк "Фінанси та Кредит") звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 серпня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та ПП "Вермакс" був укладений кредитний договір № "42"_05-08/08-МФ-А, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 210118 грн. зі сплатою 20,5 % річних строком до 27 серпня 2011 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 28 серпня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та ОСОБА_1. був укладений договір поруки № "42"_05-08/08-МФ-А-П, за яким поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за всіма зобов'язаннями ПП "Вермакс" за кредитним договором № "42"_05-08/08-МФ-А від 28 серпня 2008 року. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а відповідачі умови кредитного договору належним чином не виконували, у зв'язку з чим банк звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2010 року позов АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1. про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1. на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" 537478 грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором № "42"_05-08/08-МФ-А від 28 серпня 2008 року, вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням Господарського суду міста Києва від 1 березня 2011 року позов АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ПП "Вермакс" про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ПП "Вермакс" на користь банку заборгованість за кредитним договором № "42"_05-08/08-МФ-А від 28 серпня 2008 року в сумі 236111 грн. 89 коп., вирішено питання про розподіл судових витрат.

Посилаючись на те, що зазначені рішення відповідачами не виконані, кредитний договір № "42"_05-08/08-МФ-А від 28 серпня 2008 року сторонами не розірвано, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором за період з 22 листопада 2010 року по2 червня 2015 року в загальному розмірі 1725300 грн. 26 коп., з яких: 180928 грн. 47 коп. - заборгованість по відсотках; 1544371 грн. 79 коп. - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та щомісячної комісії, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року у задоволенні позову АТ "Банк "Фінанси та Кредит" відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі АТ "Банк "Фінанси та Кредит", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач звернувся до суду з указаним про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника з пропуском строку позовної давності, оскільки у зв'язку із невиконанням зобов'язань за кредитним договором банк звертався до Господарського суду міста Києва із позовом до ПП "Вермакс" про стягнення заборгованості за кредитним договором, рішенням Господарського суду міста Києва від 1 березня 2011 року вказаний позов було задоволено частково та на виконання вказаного рішення суду 21 березня 2011 року видано виконавчий лист про стягнення з ПП "Вермакс" на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" боргу в розмірі 238546 грн. 17 коп., який позивачем було пред'явлено для примусового виконання. Однак, 27 червня 2012 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, що свідчить про те, що з вказаного часу строк позовної давності переривався на підставі чч. 2, 3 ст. 264 ЦК України. Тобто, встановлений законодавством строк позовної давності на звернення до суду за вказаних обставин - до 27 червня 2015 року, у межах якого банк і звернувся з указаним позовом. Крім того, судом було безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_1, зважаючи на те, що позов до ПП "Вермакс" пред'явлено в межах трирічного строку позовної давності до 27 червня 2015 року, то вказаний строк є також строком пред'явлення вимоги до поручителя.

Представник АТ "Банк "Фінанси та Кредит" - ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ПП "Вермакс" - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 28 серпня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та ПП "Вермакс" був укладений кредитний договір № "42"_05-08/08-МФ-А, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 210118 грн. зі сплатою 20,5 % річних строком до 27 серпня 2011 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 28 серпня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та ОСОБА_1. був укладений договір поруки № "42"_05-08/08-МФ-А-П, за яким поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за всіма зобов'язаннями ПП "Вермакс" за кредитним договором № "42"_05-08/08-МФ-А від 28 серпня 2008 року.

Згідно даних з актового запису про зміну імені № 09 від 29 січня 2013 року ОСОБА_1 змінив прізвище "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" (а. с. 90).

З матеріалів справи також вбачається, що заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2010 року позов АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1. про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1. на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" 537478 грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором № "42"_05-08/08-МФ-А від 28 серпня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 1 березня 2011 року позов АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ПП "Вермакс" про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ПП "Вермакс" на користь банку заборгованість за кредитним договором № "42"_05-08/08-МФ-А від 28 серпня 2008 року в сумі 236111 грн. 89 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Як убачається зі змісту вказаного рішення суду з ПП "Вермакс" на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" стягнено заборгованість по тілу кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом станом на 22 листопада 2010 року.

Вказані рішення суду набрали законної сили.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач АТ "Банк "Фінанси та Кредит" зазначав, що вищезазначені рішення відповідачами не виконані, а тому банк має право на стягнення солідарно з боржника ПП "Вермакс" та поручителя ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором за період з 22 листопада 2010 року по2 червня 2015 року в загальному розмірі 1725300 грн. 26 коп., з яких: 180928 грн. 47 коп. - заборгованість по відсотках; 1544371 грн. 79 коп. - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та щомісячної комісії.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині вимог АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ПП "Вермакс" про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що звертаючись 16 жовтня 2014 року до суду з указаним позовом з підстав невиконання останніми зобов'язань за кредитним договором № "42"_05-08/08-МФ-А від 28 серпня 2008 року, який було укладено на строк 27 серпня 2011 року, позивач пропустив строки позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-745цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Отже, суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду позовні вимоги АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ПП "Вермакс".

Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ПП "Вермакс" про стягнення заборгованості необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити АТ "Банк "Фінанси та Кредит", що розгляд його позовних вимог до ПП "Вермакс" про стягнення заборгованості за договором кредиту віднесено до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

У пункті 5 договору поруки № "42"_05-08/08-МФ-А-П від 28 серпня 2008 року, укладеного між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1, встановлено, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 27 серпня 2011 року.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 27 серпня 2011 року і протягом наступних трьох років.

При цьому, позов АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 пред'явлено лише 14 жовтня 2014 року (а. с. 41).

Ураховуючи викладене, та те, що умовами договору поруки передбачено припинення поруки, якщо кредитором протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явлено вимоги до поручителя, а строк виконання позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредиту встановлено до 27 серпня 2011 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пред'явлені до суду 14 жовтня 2014 року позовні вимоги до поручителя ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду в цій частині відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком не пропущено строку позовної давності для звернення з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів до поручителя, є необґрунтованими та підлягають відхиленню з урахуванням вищевикладеного.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до приватного підприємства "Вермакс" про стягнення заборгованості скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Н.В. Поліщук

Л.Д.Поливач