АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8609/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/543/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Демкович Ю. Й., Щавурська Н. Б.,

при секретарі -Романської К.М.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 29 лютого 2016 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головне територіальне управління юстиції в Тернопільській області про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИЛА:

26 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову, - просила зупинити продаж приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться по АДРЕСА_1, площею 354,3 кв.м. та автомобіля «Пежо», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, в тому числі зупинити їх реалізацію в ході здійснення виконавчого провадження Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

В обгрунтування своєї вимоги зазначила, що у провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходиться справа за її позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 про поділ майна подружжя. Предметом цього спору є вищезгадане майно. Їй стало відомо, що Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області має намір реалізувати вказане майно шляхом проведення електронних торгів.

Посилаючись на те, що у випадку його відчуження буде унеможливлено в подальшому виконання рішення про поділ майна подружжя, заявниця просила її вимоги задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 29 лютого 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою її заяву про забезпечення позову задовольнити посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, відповідач ОСОБА_2 її визнав, третя особа ОСОБА_3 заперечив апеляційну скаргу, вважає її законною.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що предметом спору між сторонами є приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться по АДРЕСА_1, площею 354,3 кв.м., та автомобіль «Пежо», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 585598 гривень боргу і 3441 гривень судового збору та 1571 гривень в дохід державного бюджету та 157193 гривень на користь ОСОБА_5

На виконання зазначеного рішення 19 травня 2014 року відкрито виконавче провадження.

27 листопада 2013 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду в порядку забезпечення позову накладено арешт на будівлю - станцію технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться по АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_2

Цього ж числа державним виконавцем Другого відділу ДВС ТМУЮ винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження на будівлю - станцію технічного обслуговування автомобілів по АДРЕСА_1.

Як убачається з вимоги державного виконавця від 13 листопада 2015 року № 03.3-32/В-3/3400, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження № 44890464 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 у розмірі 746232 гривень, у зв'язку з чим державний виконавець зобов'язав ОСОБА_2 забезпечити доступ приміщення станції технічного обслуговування автомобілів по АДРЕСА_1 з метою проведення експертом огляду вказаного приміщення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд виходив із відсутності передбачених законом підстав для її задоволення..

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно положень ст.152 ЦПК України, пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень визначено умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин, врегульованих Законом України "Про виконавче провадження", ЦК України та іншими нормативно-правовими актами, що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Відповідно до вимог ч.І ст.62 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст.57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Таким чином, колегія вважає, що ухвала суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову відповідає вимогам закону, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський