Справа №587/218/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/806/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Косівщинська"

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Косівщинська"

про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Косівщинська" до ОСОБА_3

про розірвання договору оренди землі, стягнення збитків та стягнення орендної плати,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" та ОСОБА_3 відмовлено у звязку з їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині відмови йому у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити його позов.

В апеляційній скарзі ТОВ "Агрофірма "Косівщинська", посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається наступне.

16 січня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, який 27 квітня 2015 року її представник ОСОБА_4 остаточно уточнила та зменшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 934,19 грн., з яких: 695,68 грн.-заборгованості з орендної плати, 62,50 грн.- 3% річних, 176,01 грн.- інфляційного збільшення заборгованості, розірвати договір оренди землі від 17 січня 2005 року та стягнути судові витрати ( ас. 76-80).

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 17 січня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, відповідно до якого та Акту приймання передачі земельної ділянки позивач надав у строкове платне користування, на 5 років, відповідачу належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зі сплатою орендної плати в розмірі 442 грн.

01 січня 2009 року між сторонами був укладений Додатковий договір до договору оренди землі, яким змінений строк дії договору з 5 років на 10 років, та встановлений новий розмір орендної плати - 1083,75 грн. за рік.

Позивач посилався на те, що ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" систематично не сплачувало орендну плату, а саме за 2011 рік орендна плата була частково виплачена лише в 2012 році, орендна плата за 2012 рік частково виплачена в 2013 році.

02 березня 2015 року ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" звернулася до ОСОБА_3 із зустрічною позовною заявою про стягнення збитків та орендної плати, розірвання договору оренди землі. 25 травня 2015 року, остаточно уточнивши та зменшивши розмір позовних вимог, просило розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений з ОСОБА_3 та стягнути з нього на користь Товариства збитки в сумі 13613,26 грн., а також судові витрати у справі.

Свої вимоги Товариство мотивувало тим, що відповідно до договору оренди землі, укладеного між сторонами, ОСОБА_3 передав належну йому земельну ділянку в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з терміном дії договору 5 років, а відповідно до п. 1.3. Додаткового договору на 10 років. На підставі пункту 29 договору, ОСОБА_3 зобовязався не вчиняти дії, які б перешкоджали орендарю користуватися земельною ділянкою. Проте, на підставі договору від 28 грудня 2012 року ОСОБА_3 передав належну йому земельну ділянку в оренду третій особі ТОВ "Авіс-Україна". У відповідності з укладеним договором ТОВ "Авіс-Україна" обробляло земельну ділянку ОСОБА_3 протягом 2013-2014 років, а ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" було позбавлене такої можливості. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 були порушені права ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" на користування земельною ділянкою, внаслідок чого Товариство понесло збитки в розмірі 13613,26 грн. Крім того, ОСОБА_3 отримував від ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" орендну плату за користування земельною ділянкою за той період, коли ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" не могла з його вини користуватися земельною ділянкою ( ас. 34, 85).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

На підставі рішення 09 сесії 23 скликання Косівщинської сільської ради народних депутатів від 20 січня 2000 року ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, кадастровий номер 060020046, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.13).

17 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ АФ "Косівщинська" був укладений договір оренди землі, відповідно до якого вказана земельна ділянка була надана товариству у строкове платне користування.

06 грудня 2006 договір оренди землі був зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 95 (а.с.10-11).

Відповідно до п. 20 Договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється за актом приймання-передачі. Земельна ділянка була передана ОСОБА_3 та прийнята відповідачем в оренду згідно акту приймання - передачі від 07 грудня 2006 року (а.с.11 зворот).

Укладеним сторонами Договором оренди землі передбачено, зокрема, наступне :

- нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 29466,74 грн. (п. 5 договору);

- орендна плата вноситься орендарем у натуральній формі (п. 9);

- за користування земельною ділянкою відповідач зобовязується вносити орендну плату у грошовій формі розміром 442 грн., що становить 1,5% від нормативної грошової оцінки земельного паю (п.10);

- обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.11 договору) ;

- орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12 договору);

- розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції (п.14);

- у разі несплати орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення (п.14а);

- орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (п.28);

- дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом (п.36).

01 січня 2009 року між ОСОБА_3 та ТОВ АФ "Косівщинська" був укладений додатковий договір до договору оренди землі, який 07 жовтня 2010 року за №54 був зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру".

Додатковим договором сторони домовились про :

- заміну п. 5 договору оренди землі та викласти його у наступній редакції: "нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 36125,14 грн."

- зміну строку дії договору оренди землі з 5 років до 10 років;

- зміну п. 8 договору оренди землі та виклали його у наступній редакції : "договір укладено на 10 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою…"

- зміну п. 9 договору оренди землі та виклали його у наступній редакції : "орендна плата вноситься орендарем у формі натуральній в розмірі 1083,75 грн. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) (а.с.9).

24 вересня 2010 року ОСОБА_3 уклав договір оренди своєї земельної ділянки з ТОВ "АВІС-Україна", який був зареєстрований у державному реєстрі 21 грудня 2012 року за № 09659 (а.с.144-146).

Земельна ділянка була передана ОСОБА_3 та прийнята ТОВ "АВІАС-Україна" в оренду згідно акту приймання - передачі від 28 грудня 2012 року (а.с.147).

07 лютого 2012 року відповідач виплатив ОСОБА_3 975,46 грн. орендної плати за договором оренди землі за 2011 рік та 26 листопада 2013 року виплатив йому 3425,78 грн. орендної плати за 2011- 2013 роки, а всього 4401,24 грн. (а.с.44,45).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року, залишеною без зміни ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року, за позовом ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" до Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, треті особи: ТОВ "АВІС-Україна", ОСОБА_3 та інші визнана протиправною та скасована державна реєстрація договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ "АВІС-України" та ОСОБА_3 (справа №818/2658/14) (а.с.54-57, 59-60).

Зі звіту форми №4-сг "Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року" вбачається, що ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" на орендованих землях, в тому числі і на земельній ділянці ОСОБА_3, окрім іншого, вирощувало багаторічні трави, а саме, люцерну на сіно, зелений корм, силос (а.с.96-98).

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак у повному обсязі з урахуванням інфляційних збитків та пені, а тому факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання стороною договору договірних зобовязань і не є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Відмовляючи ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що товариство не довело, що не обробляло та не могло обробляти протягом 2013 - 2014 років земельну ділянку ОСОБА_3, а тому відсутні правові підстави для повернення сплаченої відповідачем позивачеві орендної плати за 2013 рік. Суд також виходив з недоведеності позову про заподіяння збитків, а саме, що ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" не надало доказів можливості отримання реальних доходів, надало лише розраховані за середніми статистичними показниками уявні розрахунки бажаних, але не реальних доходів, які начебто могло отримати.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених у справі позовів, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційних скарг про протилежне не можна визнати обґрунтованими. При цьому виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 625 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629, ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі").

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як встановлено ст.ст. 15, 21 вказаного Закону, однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата на землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 зазначеного Закону, орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до абзацу 5 ч.1, абзаців 1-4 частини 2 статті 24 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати; орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою;

Згідно з вимогами абзаців 1, 2, 4 ст. 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи.

Частина 1 ст. 27 Закону передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону України "Про оренду землі", орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі; збитками вважаються, зокрема, фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Відповідно до ст.ст. 30, 32 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 36 цього Закону, у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом "д" ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Відповідно до статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені норми матеріального права і умови договору, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовів сторін.

З матеріалів справи вбачається і цього не спростував позивач, що орендна плата за 2013 рік була йому виплачена своєчасно і у повному обсязі, частина орендної плати за 2011 рік в сумі 975,46 грн. була виплачена в лютому 2012 року, інша частина орендної плати за 2011 рік у сумі 158,14 грн. та орендна плата за 2012 рік була виплачена позивачу 26 листопада 2013 року, тобто із порушеннями визначених договором строків. Проте вказана обставина дає підстави для висновку про несвоєчасність виплати, а не про систематичну невиплату орендної плати. На день звернення до суду з позовом права позивача були відновлені.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо виплати йому орендної плати не у повному обсязі, колегія суддів виходить з наступних розрахунків.

Додатковий договір, яким було збільшено розмір орендної плати до 1083,75 грн., був зареєстрований 07 жовтня 2010 року, а тому саме з цього часу вказана умова набрала чинності.

З урахуванням індексів інфляції та умов укладених між сторонами договору оренди землі та додаткового договору до нього орендна плата за користування належною позивачу земельною ділянкою становить:

за 2011 рік 1133,60 грн. (1083,75 грн. х 104,6 % - індекс інфляції за рік);

за 2012 рік 1133,60 грн. (індекс інфляції за рік становить 99,8 %, тобто суму меншу ніж 100 %);

за 2013 рік 1139,27 грн. (1133,60 грн. х 100,5 % - індекс інфляції за рік).

Встановлено, що 07 лютого 2012 року відповідач виплатив ОСОБА_3 975,46 грн. орендної плати за 2011 рік та 26 листопада 2013 року - виплатив 3425,78 грн. орендної плати за 2011- 2013 роки, а всього 4401,24 грн. (а.с.44,45).

Є обґрунтованими доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК, відповідно до якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування на орендну плату за 2011-2012 рік відповідно до ст. 625 ЦК України складуть:

І. Інфляційне збільшення розміру орендної плати у звязку з її несвоєчасною виплатою з урахуванням індексів інфляції складе:

за 2011 рік: 158,14 грн. х ( 1,002 х 1,002 х 1,003 х 1,001 х 1,002 х 1,002 х 1,001 х 1,004) (індекси інфляції за січень березень, вересень, грудень 2012 року, січень, травень, жовтень 2013 року, які становлять більше 100%) = 158,14 грн. х 1,02 = 161,30 грн. ;

таким чином, інфляційне збільшення орендної плати за 2011 рік (за період 31.12.2011 р. по 26.11.2013 р.) складе 161,30 грн. 158,14 грн. = 3,16 грн.

за 2012 рік: 1133,60 грн. х (1,002 х 1,002 х 1,001 х 1,004) (індекси інфляції, більші 100%, січень, травень, жовтень 2013 року) = 1133,60 грн. х 1,01 = 1144,94 грн.;

таким чином, інфляційне збільшення орендної плати за 2012 рік (за період з 31.12.2012 р. по 26.11.2013 р.) складе 1144,94 грн. 1133,60 грн. = 11,34 грн.

ІІ. 3% річних в звязку з несвоєчасною виплатою орендної плати за 2011-2012 рік складе:

за 2011 рік ( з 31.12.2011 р. по 26.11.2013 р.) 9,55 грн. (158,14 грн. х 0,03 х 658 днів : 365);

за 2012 рік (з 31.12.2012 р. по 26.11.2013 р.) 30,84 грн. (1133,60 грн. х 0,03 х 331 день : 365).

ІІІ. На підставі п. 14а договору від 17.01.2005 р. за кожен день прострочення виплати орендної плати, нарахованої за 2011 рік та 2012 рік, відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 0,01 %, що становить відповідно:

за період з 31.12.2011 р. по 07.02.2012 р. (т.я. відповідачем 07.02.2012 р. було виплачено 975,46 грн. за 2011 рік): 975,46 грн. х 39 днів х 0,01 : 100 = 3,80 грн.

за період з 31.12.2011 р. по 26.11.2013 р. (1133,60 - 975,46 = 158,14 сума недоплаченої орендної плати за 2011 рік) : 158,14 х 697 днів х 0,01 : 100 = 11,02 грн.

Таким чином, розмір пені складає :

за весь 2011 рік ( з 31.12.2011 р. по 26.11.2013 р.) : 14,82 грн. (3,80 грн. + 11,02 грн.);

за 2012 рік (з 31.12.2012 р. по 26.11.2013 р.) : 37,52 грн. (1133,60 грн. х 331 день х 0,01 : 100).

З наведених підрахунків вбачається, що за 2011 - 2013 роки позивачеві необхідно було виплатити орендної плати, сум відповідно до ст. 625 ЦК та пені :

за 2011 рік 1133,60 + 3,16 + 9,55 + 14,82 = 1161,13 грн.;

за 2012 рік - 1133,60 + 11,34 + 30,84 + 37,52 = 1213,30 грн.;

за 2013 рік - 1139,27 грн.,

а всього : 1161,13 грн. + 1213,30 грн. + 1139,27 грн. = 3513,70 грн.

Враховуючи, що з вказаної суми підлягало відрахуванню 15 % в доход держави як податок з доходів фізичних осіб, підлягало всього сплаті:

3513,07 грн. х 0,85 = 2986,65 грн.

В той же час ТОВ АФ "Косівщинська" надало докази про виплату ОСОБА_3 орендної плати за користування землею за 2011- 2013 роки на загальну суму 4401,24 грн., тобто відповідач не має перед позивачем заборгованості за спірний період, а доводи позивача про несплату йому в повному обсязі орендної плати за спірний період є безпідставними.

Доводи ОСОБА_3 про те, що при нарахуванні йому орендної плати слід було застосовувати індекси інфляції починаючи з дати укладення договору оренди, і при визначенні додатковим договором орендної плати в сумі 1083,75 грн. не були враховані індекси інфляції, починаючи з 2005 року, - не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки сторони, укладаючи договір та додаткову угоду до нього, визначили всі істотні умови договору.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність факту систематичного невиконання відповідачем договірних зобовязань, який міг би бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ТОВ АФ "Косівщинська", колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, ч. 1 ст. 28 Закону України "Про оренду землі", які визначають поняття збитків, у вигляді упущеної вигоди можуть бути відшкодовані ті доходи, які б могли бути реально отримані.

Доводи апеляційної скарги ТОВ АФ "Косівщинська" не спростовують висновків суду про те, що земельна ділянка ОСОБА_3 знаходиться в єдиному земельному масиві, який був переданий в оренду ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" на підставі договорів оренди, відтак, визначити реальний розмір прибутку, який можна було б отримати від обробітку спірної земельної ділянки, неможливо.

ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" не надало доказів можливості отримання реальних доходів, крім розрахованих за середніми статистичними показниками розрахунків бажаних, але не реальних доходів, які, начебто, могло б отримати.

Оскільки ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" не довело, що не обробляло та не могло обробляти протягом 2013 - 2014 років земельну ділянку позивача, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення сплаченої ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" на користь позивача орендної плати за 2013 рік.

Посилання відповідача на наявність у нього збитків у вигляді упущеної вигоди лише у звязку з самим фактом укладення позивачем договору оренди земельної ділянки з іншим орендарем є необґрунтованим.

В той же час з річного звіту форми №4-сг "Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року" вбачається, що ТОВ "Агрофірма "Косівщинська" на орендованих землях, в тому числі і на земельній ділянці ОСОБА_3, окрім іншого, вирощувало багаторічні трави, а саме - люцерну на сіно, зелений корм, силос (а.с.97-98).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційних скарг, на думку колегії суддів, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції є законними і обґрунтованими, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Косівщинська" відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -