АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1699/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1202/16Головуючий у 1-й інстанції Сайко О.О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Харківецької сільської ради Пирятинського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його тітка ОСОБА_5. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,85 га на території Харківецької сільської ради Пирятинського району. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу. Позивач зазначає, що не має змоги оформити своє право на спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_5, оскільки не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк. Вважає, що строк прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин, оскільки про існування заповіту йому стало відомо лише у серпні 2015 року, коли він отримав листа від Пирятинської державної нотаріальної контори з роз'ясненням його права як спадкоємця звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У зв'язку з цим просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визначено ОСОБА_3, додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті його тітки ОСОБА_5, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

З таким рішенням місцевого суду не погодилася ОСОБА_2, яка не була залучена до участі у справі, та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його, відмовивши у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема наголошує на тому, що висновок суду першої інстанції про поважність пропуску позивачем встановленого строку для прийняття спадщини суперечить обставинам, встановленим рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 27.10.2015 року.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла тітка позивача ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області 15.09.2015 року (а.с. 3 справи №544/1503/15-ц).

За життя 07.04.1999 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_3 (а.с. 7). Станом на час смерті останньої вказаний заповіт не змінений та не скасований.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР в ред.1963 року).

Позивач у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини за цим заповітом до нотаріальної контори не звернувся.

У серпні 2015 року він отримав лист від Пирятинської державної нотаріальної контори з роз'ясненням його права як спадкоємця за заповітом звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.9).

Відповідно до положень ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Визначаючи ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини, місцевий суд виходив з того, що наявні у справі докази вказують на поважність пропуску позивачем встановленого строку для прийняття спадщини, оскільки причини пропуску строку пов'язані з об'єктивними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім цього зазначив, що ОСОБА_2, яка подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.23 справи №544/1503/15-ц) не може бути спадкоємцем по закону померлої відповідно до норм законодавства, що діяло на момент відкриття спадщини.

Однак до такого висновку суд прийшов без належного з'ясування обставин справи.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Підставою відмови у задоволенні такого позову було, зокрема, відсутність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки як встановлено судовим рішенням, позивач отримував компенсаційні виплати, що належали його тітці ОСОБА_5 після її смерті. Отже, позивач вважав себе спадкоємцем тітки і прийняв частину спадкового майна. Крім того, у своєму листі від 22.08.2015 року нотаріус повідомила позивача про існування заповіту ОСОБА_5, складеного на іншу особу 17.07.1986 року. Тому суд критично оцінив доводи позивача щодо необізнаності про складений на його користь заповіту та в цілому вважав, що така причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не була поважною.

Отже, вбачається, що оскаржуване рішення суду першої інстанції суперечить встановленим рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року обставинам.

У абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з предмету спору, відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України обов'язок доказування поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини покладається на позивача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, ОСОБА_4 посилаючись на те, що строк прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, оскільки про існування заповіту йому стало відомо лише у серпні 2015 року, коли він отримав листа від Пирятинської державної нотаріальної контори,відповідних доказів суду не надав та вказаних обставин по справі не довів, оскільки знаючи про смерть тітки мав об'єктивну можливість звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

З огляду на наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було ухвалене рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до положень п.4 ч.1. ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч.1 ст. 309, 314, 317, 319 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Обідіна О.І. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.