АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/964/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1201/К/16 ОСОБА_1
Категорія - 26 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Барильської А.П., Грищенко Н.М.,

за участі секретаря: Чубіній А.В.,

за участі: Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_2;

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_5 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», нині Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час помічником машиніста та машиністом екскаватора на ПАТ ним отримані хронічні професійні захворювання вібраційна хвороба 2 ст., з вираженими статико-данамічними порушеннями хребта, стійким больовим синдромом, нейродистрофією, деформуючого остеоартрозуу ліктьових суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 ст., які відповідно до акту розслідування від 06.10.2015 р. виникли з вини роботодавця.

Згідно висновку МСЕК від 05.11.2015 р. вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 65 % та третя група інвалідності по 01.10.2016 р. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, позивачу важко виконувати будь яку роботу, він страждає задухою, відчуває постійний біль в грудній клітині, та суглобах йому важко дихати, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві звязки.

Вважає, що у звязку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 793728 грн. та просив суд стягнути цю суму з відповідача на свою користь.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 35 000 грн. без стягнення податків та обовязкових платежів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ПівнГЗК» ставить питання про зміну рішення суду та зменшення суми відшкодування моральної шкоди позивачу враховуючи вимоги справедливості та розумності, посилаючись на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та, оскільки причиною його професійного захворювання є саме тривалий час роботи в умовах впливу на організм шкідливих факторів, саме його дії стали причиною професійного захворювання; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу 06.10.2015 року встановлено хронічні професійні захворювання хронічне обструктивне захворювання легень 1-2-ст., вібраційна хвороба 2 ст. з вираженими статико-данамічними порушеннями хребта, нейродистрофією, деформуючого остеоартрозуу ліктьових суглобів. Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 65 % по обом захворюванням та третя група інвалідності висновком МСЕК від 05.11.2015 р. по 01.10.2016 р. (а.с.19).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.10.2015 р. причиною професійного захворювання стало те, що в процесі виконання роботи позивач підпадав під дію шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, рівень яких перевищував гранично допустимі норми. (а.с.15-18).

Встановлені обставини справи сторонами не оспорювались.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.10.2015 року причиною професійного захворювання позивача стало те, що в процесі виконання роботи він підпадав під дію шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, рівень яких перевищував гранично допустимі норми.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем, не знімають з відповідача обовязку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, відчуває постійний біль в грудній клітині та суглобах, йому тяжко дихати переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом необґрунтований розмір моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів та їх переоцінки.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 квітня 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: