Справа № 487/2425/15-ц
Провадження № 2/487/56/16
РІШЕННЯ

Іменем України

13.04.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.

секретаря Уманського І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про припинення права на частку у спільному майні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказанм позовом, в якому просив припинити право відповідача ОСОБА_4 на частку у спільному майні будинку №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду; визнати за ОСОБА_3 право власності на 6/100 часток домоволодіння №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві. В обгрунтування позову зазначив, що у квітні 1974 року був укладений шлюб з відповідачкою. У липні 1976 року вони за договором купівлі-продажу придбали житло одну кімнату у будинку №28 по вул. Морехідна в м. Миколаєві. Загальна площа кімнати складала 17,4 кв.м, що становило 1/5 частину від всього домоволодіння. З комунальних зручностей були тільки вода і світло. Опалення було пічне, зливна яма та туалет на вулиці. За час шлюбу народилися діти син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька Юлія, ІНФОРМАЦІЯ_2. У березні 1985 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва шлюб був розірваний, при поділі сумісного майна суд визнав за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини від придбаної кімнати, а за ОСОБА_3 1/3 частини. З 1997 ро ку по 2002 рік постійно за вказаною адресою ніхто не проживав, тому будинок почав руйнуватися, утворилися борги по оплаті комунальних платежів і побутовим відходам на ділянці. В 2002 році у кімнату приїхала жити донька Юлія зі своєю сім*єю і батьком. З 2003 року розпочався капітальний ремонт будинку, був проведений газ, всі необхідні комунікації, опалення, встановлений санвузол. Ні мати ні син із родини ОСОБА_3 не втручалися в ремонт житла. Відповідач не відшкодувала позивачу коштів за відремонтовані її 2/3 частини житла. Крім того, позивач прибудував до своєї кімнати прибудову площею 18,2 кв. м. У травні 2006 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва за ОСОБА_3 визнано право власності на зазначену площу. У січні 2013 року відповідач звернулася до суду з позовом про визнання за нею частки у праві власності спірного будинку, за позивачем було визнано право власності на 11/100 від площі усього домоволодіння, а за відповідачем на 6/100. Таким чином, позивачу належить 29,46 кв. м, а відповідачу 6,14 кв. м. Власність відповідача відноситься лише на метри у кімнаті, яка є єдиною у квартирі. Тобто поділити кімнату в натурі з урахуванням часток власнків неможливо. З 2002 року відповідач не цікавиться станом свого житла, не проживаю в ньому, не оплачує заборгованість по опаленню.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надавши письмові заперечення проти позову. Крім того, відповідач пояснила, що в будинку в теперішній час проживає їх з позивачем донька зі своєю сім*єю. Вона іноді відвідує доньку, приходити до будинку ій не перешкоджають, а з 2002-2003 року мешкає в квартирі батьків в м. Миколаєві, пр. Леніна, 11/38, намірів проживати у спірному житлі вона не має. Спірне житло вона не утримує, оскільки потреби в цьому немає, бо його стан задовільний.

Залучена у якості співвідповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні 23.09.2015 р. позовні вимоги не визнала, пояснила, що з 2002 року в будинку проживає донька сторін зі своєю сім*єю. До цього часу в будинку завжди хтось проживав: спочатку сторни, потім, коли позивач пішов з сім*ї, в будинку проживала відповідач з дітьми. Позивач зараз також не проживає в будинку, а тільки відвідує свою доньку. В подальшому ОСОБА_6 до суду не з*явилася, про причини неявки суд не сповістила, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність на підставі наявних доказів.

Співвідповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судовому засіданні 23.09.2015 р. надали пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_6 В подальшому до суду не з*явилися без повідомлення причин неявки, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_9, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК Україн з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсаціх вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Для припинення права співвласника на частку у майні, що належить йому на праві спільної часткової власності, достатньо однієї з чотирьох передбачених у ч. 1 ст. 365 ЦК України підстав та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном.

За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як зазначено в абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових права» оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спор співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1-4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно кристуватися ним.

Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям, у березні 1985 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва шлюб між ними був розірваний. Відносин сторони не підтримують, спілкуються через своїх представників в разі потреби.

Сторони зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.07.1976 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_10 1/5 частину домоволодіння №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.07.2003 року проведений поділ домоволодіння №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві та за ОСОБА_3 визнано право власності на 17/100 частин у вказаному домоволодінні.

11.05.2006 року за ОСОБА_3 визнано право власності на самочинні будівлі, а саме: нежитлову добудову літ. А3, розміром (4,70+2,46)/2*4,72 загальною площею 18,2 кв. м по вул. Морехідній, 28 в м. Миколаєві.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2013 року визначені частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві - за ОСОБА_4 6/100, за ОСОБА_3 11/100.

На теперішній час право власності на житловий будинок №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві зареєстровано за ОСОБА_3 на 11/100 частин згідно з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2013 р., за ОСОБА_4 на 6/100 частин житлового будинку №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві згідно з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2013 р., за ОСОБА_5 на 27/100 частини згідно з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.07.2003 р., за ОСОБА_6 на 30/100 частини згідно з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.07.2003 р., за ОСОБА_7 на 26/100 частини згідно з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.07.2003 р.

Загальна площа будинку №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві складає 145,2 кв.м, у тому числі житлова площа 71,2 кв. м. 17/100 часток з житлового будинку належить ОСОБА_3 (11/100) та ОСОБА_4 (6/100), це однокімнатна квартира №4, яка складається відповідно з житлової кімнати площею 17,4 кв.м, кухні площею 14,8 кв.м, санвузла площею 3,4 кв. м. Разом по кв. №4 35,6 кв. м, у т.ч. житлова площа 17,4 кв. м.

Ідеально співвласнику ОСОБА_3 з часткою 11/100 належить за загальною площею 23,02 кв.м, в тому числі з житлової площі 11,25 кв.м. Ідеально співвласнику ОСОБА_4 з часткою 6/100 належить за загальною площею 12,56 кв. м, в тому числі з житлової площі 6,14 кв. м.

Відповідач ОСОБА_4 постійно мешкає в м. Миколаєві, проспект Леніна, 11/33, до спірного будинку приходить лише коли відвідує доньку, більше 10 років в ньому не проживає, участі в його утриманні не приймає.

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстрвано право власності на 5/24 квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку №108/15 судової будівельно-технічної експертизи від 12.11.2015 року виділити в натурі 6/100 частки житлового будинку №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві, яка належить ОСОБА_4 з організацією додаткового самостійного виходу технічно не представляється можливим. Враховуючи нормативно-технічні вимоги технічної можливості спільного користування майном (однокімнатною квартирою №4), а саме 6/100 і 11/100 частками домоволодіння №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві власниками ОСОБА_4 і ОСОБА_3 не має.

Згідно зі звітом про оцінку 17/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 145,2 кв.м, за адресою: м. Миколаїв, вул. Морехідна,28 станом на 19.02.2016 року, вартість об*єкту оцінки становить 138 517 грн., вартість 6/100 часток 48 888 грн., вартість 11/100 часток 89 629 грн.

ОСОБА_3 3 березня 2016 року вніс на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області 48 888 грн.

Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира в домоволодінні має одну житлову кімнату, іншої житлової кімнати, яка б відповідала частці ОСОБА_4 у вказаному будинку не існує; належна відповідачці частка не може бути виділена в натурі; сторини є колишнім подружжям, на даний час не пов*язані сімейними стосунками, що унеможливлює спільне володіння та користування квартирою; відповідачка є власником 5/24 частин іншої квартири, де ї проживає більше 10 років, що свідчить про її забезпеченність іншим житлом, а наявність права власності на частку у спірному майні ніяким чином не покращить її житлових умов. За таких обставин припинення права ОСОБА_4 на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам, тому наявні підстави для припинення права власності ОСОБА_4 на частку у спірному домоволодінні зі стягненням на її користь зі співвласника ОСОБА_3 відповідної грошової компенсації. Таким чином набувається право іншим співвласником - ОСОБА_3 на частку у спірному домоволодінні.

Доводи представника позивача про те, що інші співвласники заперечують щодо припинення права ОСОБА_4 на частку у спільному майні як на підставу для відмови в задоволенні позову суд до уваги не приймає, оскільки співвласники ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_5 не є членами сім*ї ОСОБА_4, є власниками окремих квартир у спірному домоволодінні, які мають в своєму складі житлові кімнати і підсобні приміщення, самостіний вихід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 358, 364, 365 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 6/100 часток домоволодіння №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві.

Зобов*язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області перерахувати ОСОБА_4 з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (р/р 6294, код 26299835, МФО 820172) компенсацію в розмірі 48 888 гривень 00 коп. за її частку в домоволодінні №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві, яка внесена ОСОБА_3 Григорвичем згідно з квитанцією 0.0.515067255.2 від 03.03.2016 р.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 6/100 часток домоволодіння №28 по вул. Морехідній в м. Миколаєві.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Карташева