гСправа № 358/259/16-ц Провадження № 2/358/159/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач публічне акціонерне товариство «АкцентБанк», звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору в розмірі 27644 гривні 22 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1378 гривень, посилаючись на те, що 29 квітня 2008 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Уклавши з ПАТ «АкцентБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 30.12.2015 року становить 27644 гривні 22 коп.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість по платежах встановлених кредитним договором не погашає, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ПАТ «АкцентБанк» свого представника в судове засідання не направив, але подав до суду клопотання, в якому просить справу розглянути без участі представника, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно 29 квітня 2008 року отримав в ЗАТ «АкцентБанк» кредит у розмірі 3000,00 гривень. Грошові кошти він отримав у відділенні банку і платіжної карти банк йому не видавав. На переконання відповідача банк пропустив строк позовної давності звернення до суду із вказаним позовом, а тому просить застосувати положення ст.ст. 253, 257, 261, 267 ч. 4 ЦК України та відмовити у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Суд, заслухавши відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

29 квітня 2008 року між ЗАТ «Акцентбанк» і відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3000 гривень з базовою процентною ставкою за кредитом 2% на місяць на залишок заборгованості за кредитом, щомісячна комісія 3,5%, що підтверджується заявою відповідача про оформлення кредиту «Швидка готівка» від 29.04.2008 року.

Відповідач погодився з тим, що його заява разом із Памяткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Виходячи зі змісту заяви суд вважає, що позивач невірно вказує в позовній заяві, що відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, оскільки в заяві відповідача про таку складову договору, як Правила користування платіжною карткою не вказується.

Жодних доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем платіжної карти, позивач суду не надав, а також не надав інформації про строк дії карти.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідач ОСОБА_1 станом на 30.12.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 28164 гривні 60 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 2605,75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 13795,89 грн., заборгованість за пенею та комісіями 9450,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1292,58 грн.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий самий строк.

Згідно заяви відповідача договір був укладений 29.04.2008 року та діяв 12 місяців до 29.04.2009 року.

Суд не може погодитись із доводами позивача щодо неодноразової пролонгації кредитного договору, оскільки пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Відповідну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа № 6-103цс14).

Як убачається із матеріалів справи після закінчення строку дії договору банк не видавав відповідачу ОСОБА_1 грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 29 квітня 2008 року не виконав.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця указаного на картці.

Останній платіж відповідачем здійснено 24.06.2008 року, що видно із наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вбачається зі змісту пункту 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором.

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст.1050 ЦК України.

Таким чином, аналізуючи умови договору, слідує висновок, що повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом має обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що останній платіж кредиту був здійснений відповідачем 24.06.2008 року і тому з цього періоду у позикодавця виникло право на позов.

Крім того, за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано і її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Тому з огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити публічному акціонерному товариству комерційний банк «Акцент-Банк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за спливом строку позовної давності.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 61, 62, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 253, 254 ч. 3, 256, 261, 267 ч. 4 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційний банк «Акцент-Банк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, о особами, які не були присутні в судовому засіданні при проголошенні рішення, через 10 днів з моменту отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду виготовлене 04 травня 2016 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_2