Справа № 357/4086/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2016 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з даною заявою 01.06.2016 року мотивуючи тим, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2, про стягнення з відповідача на його користь безпідставно отриманих коштів від продажу автомобіля марки AUDI, Q 7, реєстраційний номер САА 433717, в сумі 500 000 грн. та судові витрати у справі. 01.06.2016 року у справі оголошено перерву до липня 2016 року, що дає час відповідачу з метою невиконання рішення суду вчинити будь які дії з майном, що їй належить на праві власності. Зі свідчень свідка ОСОБА_3, яка повідомила суд, що ОСОБА_2 діє виключно у власних інтересах і саме з цією метою автомобіль, який належав йому на праві власності, був реалізований з метою привласнення саме на імя матері, яка жодного разу ним не користувалась. Тому, враховуючи покази свідка позивач вбачає, що відповідач вживає заходи по реалізації майна, яке може вплинути на виконання рішення суду в майбутньому. На даний час у власності відповідача перебуває 1/2 частина нежитлового приміщення за адресою: вул. Павліченко,36 в м. Біла Церква Київської області, тому позивач просить в порядку ст. ст 151- 152 ЦПК України, з метою забезпечення позову накласти арешт на вказане майно відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, а якщо невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч.1, ч.2 ст. 151 ЦПК України, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у

справі та в якій повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В ч. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У звязку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали. Винятком є заява про забезпечення позову з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності, яка може бути подана та підлягає розгляду до подання позовної заяви (частина четверта статті 151 ЦПК). Заява про забезпечення позову за змістом повинна відповідати вимогам частини другої статті 151 ЦПК.

04.04.2016 року до суду подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення з відповідача на його користь безпідставно отриманих коштів від продажу автомобіля марки AUDI, Q 7, реєстраційний номер САА 433717, в сумі 500 000 грн. та судові витрати у справі.

18.04.2016 року судом отримано відомості, в порядку ч. 3 ст.122 ЦПК України, щодо зареєстрованого місяця проживання ( перебування) відповідача ОСОБА_2 та 19.04.2016 року відкрито провадження у справі.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: зясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що клопотання позивача не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме: заява позивача не містить належного обґрунтування про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення, а посилання лише на покази свідка щодо обставин відчуження автомобіля, не є належним та беззаперечним підтвердженням заявлених вимог; заявляючи спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на нежитлове приміщення не додано відомостей щодо зареєстрованого за відповідачем права власності на вказане майно та не зазначено про інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, клопотання позивача про застосування заходів забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Слід зазначити, що позивач має право повторно звернутись до суду із заявою про забезпечення позову, яка повинна відповідати вимогам ч.1, ч.2 ст. 151 ЦПК України, на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 151 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1, про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4