Справа № 348/3678/13-ц
Провадження № 22-ц/779/541/2016
Головуючий у 1 інстанції Гураш М.В. М. В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Васильковського В.М., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4- ОСОБА_5, представника позивача - відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_8 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_4 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_9 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, з апеляційними скаргами представника ОСОБА_4, ОСОБА_2 та його представника на рішення Надвірнянського суду від 25 грудня 2015 року та додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 22 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Пнівської сільської ради та після його уточнення просив встановити факт постійного проживання однією сім'єю з осені 2007 року із спадкодавцем ОСОБА_10, померлою ІНФОРМАЦІЯ_8 року в АДРЕСА_1 та постійного проживання на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10 у спадковому господарстві, визнати за ним право власності на спадкове майно яке належало ОСОБА_10 - земельну ділянку площею 0,1576 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, в с. Пнів Надвірнянського району, урочище Білозорина, будинковолодіння в АДРЕСА_1, грошові вклади на рахунку НОМЕР_2 в Надвірнянському відділенні №1 ПАТ КБ «Надра», грошові вклади по рахунках НОМЕР_3,НОМЕР_4,НОМЕР_5,НОМЕР_6 у філії Надвірнянського відділення Ощадного банку №6346.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року померла його мачуха ОСОБА_10 Державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва на вказану спадщину у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів про родинний зв'язок з померлою. Покійна ОСОБА_10 була особою похилого віку, тому будучи її пасинком здійснював за нею догляд і протягом 5 років до смерті проживав з нею. В останні місяці життя забрав ОСОБА_10 до себе у місто Надвірну, де вона і померла. Для спадкування майна ОСОБА_10 у четвертю чергу змушений звернутися до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання не менше як 5 років до часу відкриття спадщини.

У червні 2014 року ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, Пнівської сільської ради та після уточнення позовних вимог просила ухвалити рішення про продовження строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 як пропущеного з поважних причин, встановити факт родинних відносин, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8, визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 56, 9 кв.м, житловою площею 22,1 кв.м, і складається з житлового будинку, зазначеного під літерою «А» вартістю 43385 гривень; літньої кухні, зазначеної під літерою «Б», вартістю 24167 гривень, пивниці, зазначеної під літерою «В», вартістю 16683 гривень; вбиральні, зазначеної під літерою «Г» вартістю 259 гривень; шопи, зазначеної під літерою «Д», вартістю 748 гривень; бані, зазначеної під літерою «Е», вартістю 1473 гривень, стайні, зазначеної під літерою «Ж» вартістю 2773 гривень, стодоли, зазначеної під літерою «З», вартістю 1931 гривень; воріт, зазначених під №1, вартістю 1139 гривень, огорожі, зазначеної під №2, вартістю 6718 гривень, колодязю, зазначеного під №3, вартістю 720 гривень, огорожі, зазначеної під №4, вартістю 2141 гривень. Разом загальною інвентаризаційною вартістю 102137 гривень з врахуванням проценту зносу, земельну ділянку, що розташована в с.Пнів, урочище Білозорина Надвірнянського району загальною площею 0,1576 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, грошового вкладу на рахунку НОМЕР_2 в Надвірнянському відділенні №1 Пат КБ «Надра»; грошових вкладів на рахунках НОМЕР_3, НОМЕР_4,НОМЕР_5,НОМЕР_6 у філії Надвірнянського відділення Ощадного банку №6346.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_8, часто її відвідувала, допомагала разом зі своєю дочкою по господарству, оскільки інших родичів на час її смерті не було, то вона після смерті ОСОБА_11 у шестимісячний строк звернулась до державного нотаріуса із заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_10, однак через відсутність свідоцтва про смерть, документів, які б підтверджували родинний зв'язок, нотаріус порекомендував спочатку звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин, що зайняло значний час.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 4 жовтня 2013 року її заяву про встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_10 задоволено. Однак дане рішення за скаргою ОСОБА_2 було скасовано.

Після смерті ОСОБА_10 відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняв будинок сестри у с. Пнів та погрожує її фізичною розправою.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 липня 2014 року обидва позови об'єднано в одне провадження.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_2, Пнівської сільської ради та після зміни позовних вимог 23 жовтня 2015 року просив ухвалити рішення про встановлення факту, що має юридичне значення - проживання його із спадкодавцем ОСОБА_10 однією сім'єю більше 5 років, визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння, що складається з житлового будинку, зазначеного під літерою «А» вартістю 43385 гривень; літньої кухні, зазначеної під літерою «Б», вартістю 24167 гривень, пивниці, зазначеної під літерою «В», вартістю 16683 гривень; вбиральні, зазначеної під літерою «Г» вартістю 259 гривень; шопи, зазначеної під літерою «Д», вартістю 748 гривень; бані, зазначеної під літерою «Е», вартістю 1473 гривень, стайні, зазначеної під літерою «Ж» вартістю 2773 гривень, стодоли, зазначеної під літерою «З», вартістю 1931 гривень; воріт, зазначених під №1, вартістю 1139 гривень, огорожі, зазначеної під №2, вартістю 6718 гривень, колодязю, зазначеного під №3, вартістю 720 гривень, огорожі, зазначеної під №4, вартістю 2141 гривень. Разом загальною інвентаризаційною вартістю 102137 гривень;

Заявлені вимоги позивач та його представник обґрунтував тим, що судовий спір між його братом ОСОБА_2 та ОСОБА_8 про встановлення факту родинних відносин, визнання права на будинковолодіння ОСОБА_10 безпосередньо стосується і його. Раніше заявлені позовні вимоги доводив тим, що оскільки на момент одруження його батька ОСОБА_2 із ОСОБА_10 йому було 14 років, він був усиновлений спадкодавцем ОСОБА_10, у сім'ї проживав з 14 років до смерті батька. У разі спадкування за законом усиновлений прирівнюється до родичів за походженням, тобто як син, тому вважає себе спадкоємцем першої черги та має право на спадкування відповідно до вимог ст.ст. 1260, 1261 ЦК України. Однак не може довести факт його усиновлення спадкодавцем ОСОБА_10 через відсутність документів, тому змінив позовні вимоги. Представник позивача вважає, що на момент одруження батька позивача 9 лютого 1985 року він постійно проживав із ОСОБА_10 піклувався за нею і підтримував тісні зв'язки до її смерті, тобто більше 5 років тому є спадкоємцем четвертої черги.

У серпні 2015 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_4 Пнівської сільської ради та просив ухвалити рішення про встановлення факту його проживання із ОСОБА_10 однією сім'єю більше 5 років, визнати за ним право власності на 1/3 частину домоволодіння, що складається з житлового будинку, зазначеного під літерою «А» вартістю 43385 гривень; літньої кухні, зазначеної під літерою «Б», вартістю 24167 гривень, пивниці, зазначеної під літерою «В», вартістю 16683 гривень; вбиральні, зазначеної під літерою «Г» вартістю 259 гривень; шопи, зазначеної під літерою «Д», вартістю 748 гривень; бані, зазначеної під літерою «Е», вартістю 1473 гривень, стайні, зазначеної під літерою «Ж» вартістю 2773 гривень, стодоли, зазначеної під літерою «З», вартістю 1931 гривень; воріт, зазначених під №1, вартістю 1139 гривень, огорожі, зазначеної під №2, вартістю 6718 гривень, колодязю, зазначеного під №3, вартістю 720 гривень, огорожі, зазначеної під №4, вартістю 2141 гривень. Разом загальною інвентаризаційною вартістю 102137 гривень в АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що від дня одруження батька і до його смерті, а потім до дня смерті ОСОБА_11 він постійно проживав з нею однією сім'єю, підтримував з нею тісні зв'язки, піклувався про її здоров'я, тому є спадкоємцем четвертої черги.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 11 вересня 2015 року цивільні справи за позовом ОСОБА_2, зустрічним позовом ОСОБА_12, позовом ОСОБА_2., позовом ОСОБА_4 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 25 грудня 2015 року позов ОСОБА_8 задоволено, а у позові ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_13 відмовлено.

Додатковим рішенням Надвірнянського районного суду від 22 березня 2016 року встановлено, що ОСОБА_8ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Пнів Надвірнянського району та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Пнів Надвірнянського району є двоюрідними сестрами по лінії їх батьків ОСОБА_14 і ОСОБА_15, а останній є рідним дядьком померлої ОСОБА_10

На дані рішення представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просить їх скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник апелянта у скарзі зазначає, що судом неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи, рішення є упередженим та незаконним.

В межах шестимісячного строку ОСОБА_8 звернулась до державного нотаріуса Надвірнянської районної державної нотаріальної контори з метою подати заяву про прийняття спадщини та її оформлення, однак їй було відмовлено у цьому через відсутність документів, які б стверджували родинні відносини та свідоцтво про смерть спадкодавця. Їй було роз'яснено необхідність звернутися в суд із заявою про встановлення родинних відносин, що вона зробила 13 серпня 2013 року.

Вважає, що дії нотаріуса були правильними, ОСОБА_8, незважаючи на консультацію більше не зверталась в нотаріальну контору, відповідно не надала ніяких документів, не внесла встановлені законодавством платежі, не зверталася до нотаріуса з вимогою відмови у вчиненні нотаріальних дій у письмовій формі, тому висновок суду щодо неправильних дій нотаріуса та виконання ним службових обов'язків є надуманим.

У позовній заяві про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_8 однією з вимог ставила вимогу продовження строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, який пропущений з поважних причин, однак, замість того, щоб визначити їй додатковий строк для подання заяви про спадщину і не визнаючи за нею права на спадщину, суд усунувся від розгляду вказаного питання, не розглянув його, не взяв цю вимогу до уваги та всупереч вимогам законодавства не прийняв рішення по цій вимозі.

Заперечуючи факт родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 представник апелянта зазначає, що незважаючи на доведення факту про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 мали дівочі прізвища «ОСОБА_10», не доведено того факту, що батько ОСОБА_8 - ОСОБА_14 та батько ОСОБА_10 - ОСОБА_15 були рідними братами. В рішенні суду зазначено, що згідно ч. 4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, ОСОБА_8 в порядку спадкування за правом представлення має право на спадщину померлої ОСОБА_10, оскільки її батько ОСОБА_14 є рідним дядьком померлої і помер в ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто до відкриття спадщини після смерті останньої. Спадкування за правом представлення має місце лише тоді, коли спадкоємець за законом помирає до відкриття спадщини, раніше смерті самого спадкодавця. В даному випадку помилково застосовано до спірного випадку право представлення, оскільки дядько померлої ОСОБА_10 - ОСОБА_14 помер у ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто задовго до народження спадкодавці, з моменту його смерті до відкриття спадщини пройшло 75 років, вона не може виступати спадкоємцем, тому що на момент його смерті спадкодавець ще не була народжена. Застосування даної норми свідчить про намагання перемістити спадкоємицю ОСОБА_8 як двоюрідну сестру спадкодавця ОСОБА_10 з п'ятою черги у третю та вирішити в такий спосіб за нею право власності на спірне домоволодіння.

ОСОБА_2 та його представник у поданій апеляційній скарзі, на основне та додаткове рішення суду просять їх скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_8, а позов ОСОБА_2 задоволити.

Апелянти вважають, що покази свідків не можуть підтвердити факт родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_10, оскільки всі вищевказані свідки є особами, які народились в 40-60 роках та не знали і не могли знати про родинні відносини ОСОБА_8 і ОСОБА_10 інакше, як зі слів самої ОСОБА_8 Також ці особи не знали ні матері, ні батька ОСОБА_8 Архівні документи також не доводять родинних відносин, оскільки опираючись на них, не можна достовірно сказати, що ОСОБА_8 є двоюрідною сестрою ОСОБА_10 Крім того, щодо несвоєчасного звернення до нотаріуса, покази свідків, які підтверджують вчасне звернення ОСОБА_8 до нотаріуса не можуть підтверджувати факт належного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У ОСОБА_8 не було поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця. Для подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_8 мала б подати до будь-якого нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 або надіслати до будь-якого нотаріуса за місцем відкриття спадщини поштовим зв'язком таку заяву. ОСОБА_8 до завершення шестимісячного строку звернулась до державного нотаріуса Надвірнянської РДА, який роз'яснив їй порядок прийняття спадщини, однак ОСОБА_8 не написала заяву про прийняття спадщини. Жодного доказу, що нотаріус вчинив незаконні дії немає. Позивач ОСОБА_8 не зверталась до суду щодо оскарження дій нотаріуса.

Безпідставним є висновок суду про визнання за ОСОБА_8 права власності на спадкове майно без дослідження факту родинних відносин та звернення до нотаріуса, оскільки суд підмінив своїм рішенням процедуру прийняття спадщини. Судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги представлені ОСОБА_2 докази, документи, фотографії та акти сільської ради. Покази свідків, які ніби спростовують факт проживання ОСОБА_2 разом з мачухою, не можуть бути підставою для висновку про відсутність такого проживання, оскільки ці особи не є сусідами, тому не могли бачити проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_10 разом.

Той факт, що ОСОБА_10 користувалась послугами з догляду не свідчить про те, що вона не проживала зі ОСОБА_2 однією сім'єю, оскільки проживання з пасинком не означає неможливість користуватись послугами з догляду, а всі письмові докази щодо її статусу одинокої особи датовані 2008 роком, тобто періодом, коли ОСОБА_2 та ОСОБА_10 тільки починали проживати однією сім'єю.

Судом безпідставно не взято до уваги письмові докази, надані ОСОБА_2, зокрема, акти обстеження домоволодіння від 23 січня 2014 року та земельної ділянки від 13 січня 2014 року, згідно якого ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_10 та користувався земельною ділянкою та домоволодінням. Факт оплати ОСОБА_2 комунальних платежів за належну йому квартиру у м. Надвірна абсолютно не свідчить про не проживання зі ОСОБА_10, оскільки він зареєстрований власником квартири і його прізвище у квитанціях свідчить про те, що ним здійснювалась оплата комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржував, тому у апеляційному порядку відносно нього рішення перегляду не підлягає.

Вислухавши доповідача, представників апелянтів, які вимоги поданих скарг на основне та додаткове рішення суду підтримали, представника позивача ОСОБА_2, який вимоги скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_10 та ОСОБА_16 з 17 листопада 1961 року перебували у зареєстрованому шлюбі згідно запису акта про шлюб від цього ж числа. Подружжям в АДРЕСА_1 побудувано житловий будинок та господарські будівлі і споруди.

Після смерті ОСОБА_16 ОСОБА_10 прийняла спадщину чоловіка, у встановленому законом порядку оформила спадщину на себе, і стала власником всього домоволодіння по АДРЕСА_1.

22 лютого 2083 року їй Державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтвом про право на спадщину по закону та зареєстровано в реєстрі (т.3, а.с.16).

Від шлюбу у подружжя дітей не було.

09 лютого 1985 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб із ОСОБА_13, про що у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу від цього ж числа було зроблено запис за № 6. Після одруження ОСОБА_10 прийняла прізвище чоловіка «ОСОБА_10» (т.3, а.с.11).

Після одруження ОСОБА_13 перейшов проживати в належне ОСОБА_10 домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1.

Жодна із сторін у справі не заперечує, що судом першої інстанції правильно встановлено, що подружжя будь-якого будівництва чи перебудови житлового будинку та господарських будівель і споруд не проводили

ОСОБА_13 батько ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому грошові вклади та приватизовану земельну ділянку площею 0,1576 га., кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (т.1, а.с.16-17).

Спадщину після смерті чоловіка прийняла тільки дружина ОСОБА_10, яка постійно проживала та була зареєстрована із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Даний факт стверджується даними погосподарської книги, особовий рахунок № НОМЕР_8 за 2007 рік, згідно якої тільки ОСОБА_10 проживала і була зареєстрована у спірному домоволодінні (т.3, а.с.174). Жодний із дітей ОСОБА_13 навіть не посилаються на те, що після смерті батька вчиняли якісь дії по прийняттю спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_10 померла, про що виконавчим комітетом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 02 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис № 27 (т.1, а.с.6).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 Надвірнянського району Івано-Франківської області і складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд 1970 року забудови, земельної ділянки розташованої в с.Пнів, ур.Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області, загальною площею 0,1576 га., кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яку померла прийняла однак державний акт на себе не переоформила після смерті ОСОБА_13, а також грошові вклади в ТВБВ №10008/0118 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_13, компенсаційний рахунок № НОМЕР_4 з залишком коштів на суму 4791 грн. 35 коп., та в ТВБВ № 10008/0119 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_13, компенсаційний рахунок НОМЕР_7 із залишком коштів на суму 1270 грн. 90 коп., що стверджується повідомленням Надвірнянської філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України за № 34 від 26 січня 2015 року (т.3, а.с.95).

Померла ОСОБА_10 заповіту на належне їй майно на випадок своєї смерті не складала.

Відповідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_2 звернулись до суду з вимогами про встановлення факту постійного проживання із померлою ОСОБА_10 з метою визнання за ними права на спадкування у четвертю чергу.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування») при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Суд першої інстанції при розгляді справи правильно встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 жодним переконливим доказом не підтверджували що проживали із спадкодавцем ОСОБА_10 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Суд розглядаючи такі вимоги встановив фактичні дані, взяв до уваги належні і допустимі докази та дав їм правильну оцінку.

Позивачі не підтвердили саме через відсутність фактів того, що спільно проживали з спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Допитана судом першої інстанції як свідок ОСОБА_18 підтвердила, що вона проживає в с.Пнів по сусідству з померлою ОСОБА_10 і вже тривалий час працює соціальним працівником в Надвірнянському територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг).

З липня 2008 року до дня смерті ОСОБА_10 вона надавала їй соціальну допомогу і фактично два рази в тиждень бувала у неї вдома. Остання проживала за цей період одиноко і ні з ким не підтримувала близьких сімейних стосунків.

Померла ОСОБА_10 разом з нею повністю виконували хатню роботу, а тому не було потреби в допомозі сторонніх людей.

Позивачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 навідувалися до неї вкрай рідко, як правило у вихідні дні з метою взяти в неї картоплю чи яблука. Про їх спільне проживання та піклування один про одного не могло бути й мови, так як ОСОБА_10 неприязно ставилася до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Дещо кращі стосунки у неї були з ОСОБА_2, який останні роки проживає за кордоном в Італії і інколи передавав їй продукти харчування.

Деякі роботи по господарстві та в городі їй допомагала виконувати ОСОБА_8 з дочкою ОСОБА_19, до яких вона відносилася досить добре.

Про те, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживала одиноко в АДРЕСА_1, перебувала на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування з 28 липня 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_8 року, тобто до дня смерті, свідчать письмові докази. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Пнівської сільської ради Дирдою Ю.С. 25 липня 2008 року та завіреним Пнівським Сільським головою Гладиш В.М., ОСОБА_10 проживала у власному старому будинку, який потребував ремонту, а сама вона була одинока, перестаріла жінка, якій необхідна була соціально-побутова допомога з боку соціального робітника територіального центру соціального обслуговування (т.2, а.с.92).

Факт проживання померлої ОСОБА_10 як одинокої жінки також стверджується її заявою від 28 липня 2008 року підписаною власноручно, чий підпис затверджений директором Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування та комісійним актом обстеження матеріально-побутових умов від 23 жовтня 2010 року (т.2, а.с.93-94).

Згідно листа за № 430/08 від 03 березня 2014 року Управління соціального захисту населення Надвірнянської РДА ОСОБА_10 з 2008 року по день смерті як одинока жінка отримувала субсидію для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива (т.2, а.с.99-116).

Допитана в якості свідка ОСОБА_22 суду пояснила, що проживає по сусідству з померлою ОСОБА_10 через дорогу і їй достовірно відомі обставини проживання після смерті чоловіка ОСОБА_13 Померла ОСОБА_10 проживала одиноко, з нею більше ніхто не проживав. Протягом даного періоду, аж до її смерті поратися по господарству їй допомагала соціальний робітник ОСОБА_18, яка була мешканка їхнього села. Деякі роботи їй допомагали виконувати ОСОБА_8 з дочкою, яка приходилася їй двоюрідною сестрою по лінії батьків. Їй достовірно відомо, що ОСОБА_10 маленькою дитиною залишилася без матері, а її батько ОСОБА_15 став проживати однією сім'єю з матір'ю ОСОБА_8, оскільки батько останньої через невеликий проміжок часу після її народження також помер. Всі вони разом з неповнолітніми дітьми проживали в батьківському домі по вул. Річки в даному населеному пункті.

Крім того, даний свідок суду першої інстанції пояснила, що померла ОСОБА_10 свої грошові заощадження постійно зберігала в неї, а вона у випадку необхідності видавала їй в кожному конкретному випадку певну суму. Всі наявні кошти останньої на час її смерті вона віддала братам ОСОБА_4, які за них і зробили похорон.

Про те, що спадкодавець ОСОБА_10 в будинку проживала одна підтвердили і ряд інших свідків та дав правильну оцінку поясненням свідків, які були суперечливими та безпосередньо не стосувалися предмету спору.

Суд першої інстанції правильно оцінив довідку за № 02-25/883 від 08 жовтня 2013 року, видану сільським головою про те, що ОСОБА_2 є користувачем житлового будинку ОСОБА_10 на підставі акту обстеження депутата сільської ради М.В. Будзака від 07 жовтня 2013 року (т.2, а.с.68), хоча самого акту у розпорядження суду не представлено, а тому викликає сумнів його наявність як такого.

Суд зазначив, що не можна розцінювати як доказ проживання однією сім'єю ОСОБА_2 з померлою ОСОБА_10 і представлені першим з них фотографії їх спільного святкування (т.1, а.с.71-75), так як ними охоплюється лише один епізод, пов'язаний із святкуванням окремо взятої події.

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання померлої ОСОБА_10, складеного депутатом сільської ради Агеєвим В.М., який завірений секретарем Пнівської сільської ради встановлено, що остання проживала одиноко і догляд за нею здійснював соціальний працівник Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування, а також обробляти город допомагала ОСОБА_8, яка є її двоюрідною сестрою по лінії батьків.

Згідно по господарських книг обліку за 2007-2013 роки в належному померлій ОСОБА_10 домоволодінні в АДРЕСА_1 Надвірнянського району Івано-Франківської області проживала та була зареєстрована лише вона.

В погосподарській книзі за 2011-2013 роки є запис в колонці «додаткова інформація» - ОСОБА_2, опікун, 3 квітня 2007, та в розділі «1» «відомості про членів домогосподарства» з реєстрацією місця проживання на території ради записаний ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суд, з'ясовуючи дану обставину правильно встановив, що ОСОБА_2 не надав суду будь-яких даних, що дійсно призначався опікуном померлої ОСОБА_10

Згідно довідки за № 02-25/384 від 29 квітня 2014 року, виданої Пнівським Сільським головою інформацією щодо будь-яких рішень про опіку ОСОБА_2 над ОСОБА_10 не володіє (т.3, а.с.46).

У відповідності до повідомлення за № 36/04-01 від 22 травня 2014 року архівного відділу Надвірнянської РДА у документах виконавчого комітету Пнівської сільської ради народних депутатів Надвірнянського району за 2007-2010 роки, рішення про опіку ОСОБА_2 над ОСОБА_10 немає.

Допитаний в якості свідка судом першої інстанції сільський голова ствердив, що ним оглянуті записи стосовно ОСОБА_2 як опікуна і члена сім'ї померлої ОСОБА_10 в погосподарській книзі на її господарство за 2011-2013 роки. На його переконання дані записи внесені без будь-яких підстав та підтверджуючих документів, в порушення вимог ведення діловодства при заповненні погосподарських книг без відповідної заяви самої ОСОБА_10, а тому не тягнуть за собою будь-яких юридичних наслідків. На переконання сільського голови дані записи внесені на прохання самого ОСОБА_2 одним із працівників виконавчого комітету сільської ради, так як померла ОСОБА_10 ніколи ні усно, ні в письмовій формі не зверталася у виконавчий комітет сільської ради про призначення для неї опікуном ОСОБА_2, як і реєстрацію його в якості члена сім'ї.

Згідно повідомлення виконавчого комітету Пнівської сільської ради за №02-25/638 від 10 серпня 2015 року в будинковій книзі для реєстрації громадян Пнівської сільської ради за 2011-2013 роки, інформація щодо реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутня (т.3, а.с.200).

Суд першої інстанції з'ясував, що згідно повідомлень Надвірнянського районного відділу Управління ДМС в Івано-Франківській області ОСОБА_2 з 15 жовтня 2006 року по даний час зареєстрований в м.Надвірна по вул. Крушельницької, 28/2, ОСОБА_4, 27 вересня 1991 року знятий з реєстрації в м.Воркута Російської Федерації і на даний час значиться зареєстрованим як іноземець у своєму будинку без номера по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 зареєстрований з 30 січня 2003 року по даний час в АДРЕСА_2.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції на підставі письмових доказів та пояснень свідків достовірно встановлено, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Пнів Надвірнянського району та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Пнів Надвірнянського району є двоюрідними сестрами по лінії їх батьків ОСОБА_14 і ОСОБА_15, а останній є рідним дядьком померлої ОСОБА_10

Рідним дядьком померлої ОСОБА_10 є ОСОБА_14, уродженець с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, який є батьком позивачки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч.4 ст.1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Суд правильно встановив, що позивач ОСОБА_8 в порядку спадкування за правом представлення має право на спадщину померлої ОСОБА_10, оскільки її батько ОСОБА_14 є рідним дядьком померлої і помер в ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто до відкриття спадщини після смерті останньої.

Судом першої інстанції також обґрунтовано встановлено, що позивач ОСОБА_8 своєчасно на протязі шести місяців після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_10, тобто у встановлений ст.1270 ЦК України звернулася до Державного нотаріуса Надвірнянської районної державної нотаріальної контори Войташека І.І. з метою подати заяву про прийняття та оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно померлої ОСОБА_10

Однак нотаріус замість того, щоб прийняти від ОСОБА_8 заяву, рекомендував їй звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_19 суду ствердила, що протягом шести місяців після смерті ОСОБА_10 разом з своєю мамою ОСОБА_8 приходили до державного нотаріуса з метою подати заяву від останньої на прийняття спадщини ОСОБА_10, так як мама є перестарілою жінкою і фактично глухою. Оскільки в матері були відсутні будь-які факти про родинні стосунки з померлою та свідоцтво про смерть останньої нотаріус порадив звернутися із заявою до суду про встановлення факту родинних відносин, не прийнявши заяви про прийняття спадщини, пославшись на відсутність документів про родинні стосунки та смерть спадкодавця.

У письмовій відповіді суду за № 01-16/652/ від 14.05.2014 року нотаріус також підтвердив, що до закінчення терміну для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 до нього зверталася ОСОБА_8, щодо прийняття вказаної спадщини, однак на її усне звернення ним була надана консультація щодо необхідних документів для прийняття спадщини та подальшої видачі свідоцтва на спадщину (т.2, а.с.143)., а ОСОБА_8 на той час не мала усіх документів, що підтверджували б їхні родинні відносини.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, при цьому застосовуючи висновки Європейського суду що у правовідносинах, які склались можна вважати, що у випадку правильного і належного виконання своїх службових обов'язків Державним нотаріусом, ОСОБА_8 своєчасно б подала письмову заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, так як саме з такою метою вона особисто звернулась до нього, тому не може у даному конкретному випадку бути позбавлена права на успадкування майна сестри за відсутністю інших спадкоємців за законом.

Нотаріус не забезпечив практичних прав спадкоємця ОСОБА_8, яка мала законне сподівання звернувшись до нотаріуса на отримання можливості ефективно здійснити майнове право, нотаріус порушив право позивача на подачу заяви про прийняття спадщини у відповідний строк, і сподівання на отримання спадкового майна, тому позбавлення права на майно є неприпустимим і суд першої інстанції правомірно захистив порушене право у спосіб задоволення заявлених позовних вимог.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Викладені доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_4, ОСОБА_2 та його представника відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 25 грудня 2015 року та додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді В.М. Васильковський

В.Д. Фединяк