Справа № 527/2511/15-ц
провадження № 4-с/527/1/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2016 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Марущак Р.М.

при секретарі - Таранець Л.П.

з участю :

представника скаржника ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_4, заінтересовані особи ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_5 -

В С Т А Н О В И В :

15.10.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою. Мотивував наступним. Рішеннями Глобинського районного суду Полтавської області від 23.08.2013 року та 15.07.2015 року з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 27.05.2013 року і до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на користь ОСОБА_5 на її утримання в розмірі 1/8 частки доходу (заробітку), починаючи з 27.05.2013 року і до досягнення дитиною ОСОБА_7 трирічного віку до 17.03.2016 року. Виконавчі листи по виконанню названих рішень суду перебували у Першому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, а в даний час перебувають на примусовому виконанні ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

У липні 2015 року йому стало відомо про існування довідки-розрахунку про нарахування заборгованості по аліментах від 23.01.2015 року, складеної старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ ОСОБА_4 , в якій, на його думку, розрахунок заборгованості є неправильним. Так, за деякі місяці зазначена у довідці заборгованість по аліментах перевищує розмір його заробітної плати.

На його адресу державним виконавцем не надсилалась ні постанова про відкриття виконавчого провадження, ні інші документи виконавчого провадження, а отже, строк на оскарження дій державного виконавця пропущено ним з поважної причини. Посилаючись на викладене скаржник прохав:

- поновити строк на оскарження дій старшого державного виконавця Першого відділу ДВС ТМУЮ ОСОБА_4;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Першого відділу ДВС ТМУЮ ОСОБА_4 щодо розрахунку суми заборгованості по сплаті з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_5;

- визнати незаконною і скасувати довідку-розрахунок суми заборгованості по сплаті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, складену 23.01.2015 року старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС ТМУЮ ОСОБА_4

- зобовязати Перший відділ ДВС ТМУЮ провести перерахунок заборгованості по сплаті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Представник скаржника ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримувала, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ній. Пояснила, що розрахунок заборгованості в оскаржуваній довідці проведено державним виконавцем невірно, без врахування фактичного заробітку платника аліментів та сплати боржником частини аліментних виплат в добровільному порядку, ще до ухвалення судового рішення про сплату аліментів. Так, в період з грудня 2013 року по березень 2014 року ОСОБА_3 працював у ТОВ «Мрія Центр», отримував невисоку заробітну плату, але з незрозумілих причин розмір нарахованих аліментів за вказаний період перевищив розмір його заробітної плати. Оскаржувана довідка всупереч закону не містить інформації про доходи, з яких виходив державний виконавець при розрахунку розміру аліментів. Скарга на дії державного виконавця подана в зв»язку з тим, що на підставі вказаної довідки (тобто із завищених сум заборгованості) стягувач ОСОБА_5 намагається у судовому порядку стягнути пеню з ОСОБА_3 за прострочення сплати аліментів. Наявність заборгованості по аліментах ОСОБА_3 не заперечується.

Представник заінтересованої особи (субєкт оскарження) Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на скаргу не надано.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2, у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Мотивував тим, що 10.07.2015 року його довіритель ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на заборгованість по аліментах, яка підтверджується, в тому числі, і оскаржуваною довідкою державного виконавця Першого відділу ДВС ТМУЮ ОСОБА_4. Таким чином, вже в липні 2015 року боржник ОСОБА_3, після отримання названого позову з додатками, мав у своєму розпорядженні вказану довідку. Звернувшись до суду лише 15.10.2015 року строк на оскарження пропустив, жодних доказів поважності пропуску строку звернення до суду у скарзі не приведено, тому вона не підлягає задоволенню внаслідок пропущення позовної давності.

Представник заінтересованої особи ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на скаргу не надіслав.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, достовірність кожного доказу окремо, їх достатність і звязок у сукупності, встановив наступне.

Рішеннями Глобинського районного суду Полтавської області від 23.08.2013 року та 15.07.2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 27.05.2013 року і до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на користь ОСОБА_5 на її утримання в розмірі 1/8 частки доходу (заробітку), починаючи з 27.05.2013 року і до досягнення дитиною ОСОБА_7 трирічного віку до 17.03.2016 року.

Виконавчі листи на виконання названих рішень суду перебували у Першому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, а в даний час перебувають на примусовому виконанні ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Довідкою № 610 від 4 квітня 2014 року підтверджено, що ОСОБА_3 з 02.12.2013 року по 15.04.2014 року працював на посаді агронома у ТОВ «Мрія Центр» у с. Васильківці Гусятинського району Тернопільської області і його заробітна плата у грудні 2013 року становила 1820.91 грн., у січні 2014 року 2003,00 грн., у лютому 2014 року 2003, 00 грн. , у березні 2014 року 1936 грн. 66 коп.

Даними з інформаційного реєстру фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків також свідчать, що в першому кварталі 2014 року платник податків ОСОБА_3 отримав лише доходи у виді заробітної плати на суму 5942 грн. 66 коп. у ТОВ «Мрія-Центр»

В довідці розрахунку нарахування заборгованості по аліментах від 23.01.2015 року, яка оскаржується , не вказано суми з яких проведено нарахування аліментів, а зазначені суми аліментів у січні-березні 2013 року перевищують більше як у 2 рази розмір отримуваної заробітної плати платника аліментів. Це є порушенням ч.1 ст. 195 СК України, якою встановлено, що заборгованість по аліментах, присуджених у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 23.08.2013 року, ухваленому у справі № 527/1362/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яке набрало законної сили, і підлягає обовязковому виконанню, у резолютивній частині зазначено, що при стягненні аліментів слід врахувати добровільну сплату ОСОБА_3 частини аліментних виплат (зазначено конкретні суми, сплачені 13.05, 27.05, 11.07, 29.07.2013 року відповідно 2000 грн., 2000 грн., 1300 грн., 13000 грн.). Довідка-розрахунок від 23.01.2015 року врахування сплати названих сум при визначенні заборгованості по аліментах не відображає.

За встановлених обставин оскаржувану довідку державного виконавця про розмір заборгованості по аліментах не можна вважати законною. Проте, скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 383, 387 ЦПК України, якщо сторони виконавчого провадження вважають, що рішенням, діями чи бездіяльністю державного виконавця порушено їх права та обов'язки, вони мають право звернутися до суду зі скаргою, за наслідками розгляду якої у разі обґрунтованості скарги, суд постановляє ухвалу у якій може визнати дії чи бездіяльність неправомірними та зобов'язати державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення, або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо ж державний виконавець діяв відповідно до закону та в межах повноважень суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом в порядку ст. 73 ЦПК України

Судом достовірно встановлено, не заперечується сторонами і зазначено в самій скарзі, що ОСОБА_3 про зміст довідки-розрахунку про нарахування заборгованості по аліментах від 23.01.2015 року, складеної старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ ОСОБА_4, дізнався у липні 2015 року, а скаргу на дії державного виконавця подав 15.10.2015 року, тобто через два з половиною місяці після того, як йому стало відомо про порушення його права.

Таким чином десятиденний строк оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця Брашован В.О. пропустив, належних доказів підтвердження поважності причин такого пропуску не надав, тому підстав поновлення строку оскарження суд не вбачає.

Статтею 256, ч.1 ст. 261 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Встановивши, що 10-денний строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця пропущено боржником без поважних причин, та стягувачем ОСОБА_5 подано заяву про застосування позовної давності, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_4 не підлягає задоволенню у звязку із пропущенням строку позовної давності.

Таке рішенням жодним чином не порушує прав боржника ОСОБА_3, оскільки він не позбавлений можливості взяти нову достовірну довідку про його заборгованість по аліментах за вищевказаний період у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, де на даний час перебуває виконавче провадження, і предявити її до суду при розгляді справи про стягнення пені. Повноваження старшого державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо вказаного виконавчого провадження припинилися, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2015 року на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ним було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і направлено його за адміністративно-територіальним розподілом у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 210, 293, 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Р. М. Марущак