У х в а л а

іменем україни

28 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., ДербенцевоїТ. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Національного педагогічного університету ім. М. П. Драгоманова про поновлення до списку студентів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Національного педагогічного університету ім. М. П. Драгоманова, у якому, посилаючись на незаконне відрахування його з числа студентів, просив поновити його в числі студентів Інституту історичної освіти, що знаходиться по вул. Освіти, 6 у м. Києві та входить до складу Національного педагогічного університету ім. М. П. Драгоманова.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 09 серпня 2009 року наказом ректора Національного педагогічного університету ім. М. П. Драгоманова № 789 ОСОБА_4 було зараховано до складу студентів Інститут історичної освіти, який входить до складу Національного педагогічного університету ім. М. П. Драгоманова на заочну форму навчання за спеціальністю «Історія (правознавство)» (ОКР Бакалавр) за рахунок коштів державного бюджету.

Наказом ректора за № 607 від 27 травня 2013 року ОСОБА_4 було відраховано з 27 травня 2013 року за академічну неуспішність, порушення навчальної дисципліни та порушення правил внутрішнього розпорядку університету.

Законом України «Про вищу освіту» передбачені підстави для відрахування здобувача вищої освіти з вищого навчального закладу, зокрема у разі невиконання навчального плану.

Згідно з п. 14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 15 липня 1996 року № 245, студент може бути відрахований з вищого закладу освіти: за власним бажанням; у зв'язку з переведенням до іншого вищого закладу освіти; за станом здоров'я на підставі висновку ЛКК; за академічну неуспішність; за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку ВНЗ.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 мав академічну заборгованість з наступних предметів: заліки за VII семестр («Новітня історія країн Європи та Америки», «Правоохоронні органи України», «Безпека життєдіяльності»), іспити за VIII семестр («Новітня історія країн Азії та Африки», «Новітня історія країн Європи та Америки», «Інформатика)» та «Теорія та методика навчання історії»). Впродовж VIII семестру позивач не відвідав жодного лекційного та семінарського заняття.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що позивач у суді не довів обставин, на які посилався на обґрунтування своїх вимог.

Такі висновки судів ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про наявність підстав для його поновлення в навчальному закладі - безпідставні, оскільки не підтвердженні будь-якими доказами, а висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

Т.П. Дербенцева

В. О. Савченко