№243/3050/16-ц
№2-о/243/273/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Слов"янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Руденко Л.М.

при секретарі Шевченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області - про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

12.04.2016р. до Слов"янського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 лютого 2016 року внаслідок раку підшлункової залози її чоловік ОСОБА_2, 31 липня 1985р. народження, який був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, помер, внаслідок чого їй видали лікарське свідоцтво про смерть №131 від 15.02.2016 року. На підставі цього лікарського свідоцтва про смерть від 15 лютого 2016 року біло видано дозвіл на поховання ОСОБА_2, померлого 13 лютого 2016 року, відділом запису актів цивільного стану м. Горлівка Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької області Народної Республіки.

Вона звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області з проханням зареєструвати смерть її чоловіка та видати свідоцтво про смерть відповідного зразка, надавши завірену копію лікарського свідоцтва про смерть, яку вона також отримала в м. Донецьк, оскільки оригінал залишився в Кіровському відділі записів актів цивільного стану м. Донецьк. Однак в Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції їй відмовили в видачі свідоцтва, мотивуючи тим, що для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті, затвердженим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, а саме вона не надала оригінал лікарського свідоцтва про смерть з печаткою установи відповідного зразка медичного закладу України.

Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 їй необхідне для оформлення спадщини, яка відкрилася після його смерті.

Просить суд встановити факт, що її чоловік, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, який був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4, помер 13 лютого 2016 року.

Дослідивши додані документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується заява, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви по суті, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що:

- чоловіком заявника ОСОБА_1 є ОСОБА_2, що підтверджується документом та довідками (а.с.4-6);

- згідно лікарського свідоцтва про смерть №131 (до форми №106/у), виданої Комунальним закладом Міської лікарні №2 м. Горлівка, ОСОБА_2, помер 13 лютого 2016 в м. Горлівка Донецької області, внаслідок раку підшлункової залози (а.с.9).

Згідно ст. 257-1 ч. 1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення померлою.

Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті відділу ДРАЦС від 08.04.2016 року № 1076/03.2-06-131, оскільки заявником ОСОБА_1 для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті, затвердженим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, було відмовлено у державній реєстрації смерті (а.с.11).

Тобто лікарське свідоцтво №131 про смерть ОСОБА_2, померлого 13.02.2016 року, видане 15.02.2016 року в м. Горлівка на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За встановлених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини.

Таким чином є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 61, 64, 209 ч.3, 213, 256-259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заявлені вимоги ОСОБА_1, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, який був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_7, помер 13 лютого 2016 року в м. Горлівка Донецької області, причина смерті рак підшлункової залози.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: