Провадження № 22-ц/780/2255/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 26 26.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Сліпченка О.І.,

та секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 236/РП/65/2007-840.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Відповідно до умов п. 1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що передбачені кредитним договором, в тому числі повернути до 27 грудня 2022 року кредит в сумі 134766,91 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,79 % річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції.

Як зазначає позивач, тільки з поданої ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 позовної заяви про стягнення заборгованості, їй стало відомо, що між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Надра» 26 квітня 2012 року було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1. додаткового договору № 1 до кредитного договору встановлено новий кінцевий термін погашення кредиту до 27 грудня 2025 року, тобто кінцевий термін погашення кредиту збільшено на три роки.

Відповідно до п. 1.3. додаткового договору № 1 до кредитного договору збільшено розмір зобов'язань за кредитним договором, оскільки крім зазначеної вище суми кредиту в розмірі 134766,91 доларів США в межах кредитного договору банк надав ОСОБА_3 додатковий кредит в розмірі 129319,11 грн., з терміном погашення до 26 квітня 2013 року, а починаючи з 26 квітня 2013 року під плаваючу процентну ставку, яка вираховується як український індекс ставок за депозитами фізичних осіб «+ 5 %».

26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» між ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до умов п. 2 якої банк та ОСОБА_3 зафіксували розмір заборгованості по пені на рівні 4167,10 доларів США. Тобто даною угодою було збільшено розмір відповідальності поручителя, оскільки останній поручався за сплату пені в гривні, а не в іноземній валюті. Фіксація пені призвела до того, що розмір пені в гривні збільшився удвічі внаслідок падіння національної валюти по відношенню до долара США.

Вважає, що зобов'язання, передбачені договором поруки, припиненні у зв'язку зі зміною зобов'язання за основним договором, на яку вона згоди не надавала, внаслідок чого, на її думку, збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 була обізнана про те, що до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 2007 року були внесені зміни, внаслідок яких збільшився обсяг її відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, відповідно до умов якого банк надав їй, як позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості та платності грошові кошти у сумі 134766,91 доларів США, в порядку та на умовах, визначених цим договором за програмою «Перше житло».

Відповідно до умов п. 1.4 кредитного договору банк надав позичальнику кредит строком до 27 грудня 2022 року.

Згідно умов п. 5.2 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Окрім того, 27 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, в рахунок забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором.

Пунктом 1.1. договору поруки від 27 грудня 2007 року передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за неналежне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, в тому числі: повернути до 27 грудня 2022 року кредит у сумі 134766,91 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,79 % річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді (28-29-30-31/360)); сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель повинен виконати зобов'язання в тому ж порядку, який встановлений для позичальника кредитним договором № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року.

Згідно умов п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань. вказаних у п. 1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Згідно умов п. 1.3. договору поруки відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому.

Відповідно до умов п. 1.5. договору поруки поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року.

Відповідно до умов п. 3.1. договору поруки сторони встановлюють, що поручитель, у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору, виплачує кредитору пеню від загальної суми заборгованості позичальника по кредитному договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення з дня виконання зобов'язання поручителя погасити заборгованість позичальника.

Згідно п. 5.1. договору поруки сторони визначили, що цей договір підписаний на добровільних засадах та відповідає намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобов'язань.

У подальшому, а саме, 26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, відповідно до умов якого сторони погодили та внесли зміни до основного кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року.

Відповідно до умов п. 1.1. договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору банк надав позичальнику ОСОБА_3 кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 134766,91 доларів США зі сплатою 13,79 %. Щомісячна сума мінімального необхідного платежу по кредиту визначається Графіком платежів. Кінцевий термін повернення кредиту до 27 грудня 2025 року.

Відповідно до умов п. 1.3 договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору банк надав позичальнику ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 129319,11 грн., зі встановленням позичальнику фіксованої процентної ставки по кредиту у розмірі 15 %. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу по кредиту визначається Графіком платежів. Кінцевий термін повернення кредиту 26 квітня 2017 року.

26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, відповідно до умов п. 2 додаткової угоди № 2 сторони погодили, що цей договір втрачає чинність у частині не стягнення банком позичальнику неустойки (штраф, пеня) у розмірі штрафу 13476,69 доларів США, пеня 4167,10 доларів США, розрахованої відповідно до умов договору, при невиконані позичальником умови реструктуризації, передбачених договором про внесення змін та доповнень від 26 квітня 2012 року до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року.

Оскільки, ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувалися, за останньою утворилась заборгованість у розмірі 143 379,48 доларів США, у зв'язку з чим ПАТ КБ «Надра» звернувся до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з позовом про стягнення заборгованості.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода до договору поруки 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року (а.с. 63), в якій сторони погодили та внесли зміни до п. 1.1. ч. 1 Договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, виклали його в наступній редакції «п. 1.1. згідно з цим договором поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, та договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 1. Поручитель повинен виконати зобов'язання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника за кредитним договором, та додатковими угодами до кредитного договору».

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Припинення договору поруки пов'язано, насамперед зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну, та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Такої ж самої позиції додержується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який у своєму листі № 10-1393/0/4-12 від 27 вересня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначає, що відповідно до положень ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим.

З анкети поручителя на реструктуризацію від 05 грудня 2011 року (а.с. 60-62) вбачається, що ОСОБА_2 була ознайомлена про те, що станом на дату підписання заяви загальна сума кредиту становить 134 756,91 доларів США, сума залишку заборгованості 35539,47 доларів США, дата повернення кредиту за договором 27 грудня 2022 року.

В адресованій голові правління ПАТ КБ «Надра» заяві від 30 січня 2012 (а.с. 64) ОСОБА_2 не заперечувала в проведенні реструктуризації щодо заборгованості по кредитному договору від 27 грудня 2007 року № 236/РП/65/2007-840 для врегулювання даного питання мирним шляхом.

Доводи апелянта про те, що договір поруки припинився у зв'язку із збільшенням обсягу його відповідальності, є безпідставними, оскільки підписуючи 26 квітня 2016 року Додаткову угоду до договору поруки № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, ОСОБА_2, таким чином, погодилась на збільшення обсягу її відповідальності.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: