З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"26" квітня 2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Саландяк О.Я.
секретаря Маліщук Н.А.,
за участі представника позивача - адвоката Тимуня К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -
В судовому засіданні представник позивача Тимунь К.І. позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просив його задовольнити в повному обсязі. Додатково та на запитання пояснив, що грошові кошти були передані відповідачу в день написання розписки - 27.02.2013 року та не були повернуті у встановлений строк - до 27.08.2013 року, тому 06.09.2013 року було продовжено термін дії розписки на тих же самих умовах до кінця лютого 2014 року. Для яких цілей надавались кошти представнику позивача невідомо, однак підстав вважати, що для ведення підприємницької діяльності немає. Відносини між позивачем та відповідачем погішились, останній уникає спілкування із позивачем, гроші не повертає. Вказав, що відсотки розраховані в межах загального строку позовної давності - з квітня 2013 року та заборгованість просить стягнути в еквіваленті на час подачі позову - 14.03.2016 року та позовні вимоги в цій частині не збільшує. Погодився, що розрахунок трьох відсотків річних має бути здійснений з 01.03.2014 року - з часу коли закінчився термін дії договору та не заперечив щодо задоволення позовних вимог в цій частині частково. Діючи від імені позивача, не заперечив щодо ухвалення у справі заочного рішення.
Позивач ОСОБА_2 у судові засідання, не з'являвся, про причини неявки суд не повідомив, представник позивача просив проводити судове засідання у відсутність позивача.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з'являвся, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (а.с.50) повідомлявся належним чином та завчасно (а.с.57, 66), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною, фізичним особам судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, за такою адресою, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов"язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з"явились в судове засідання без поважних причин.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Виходячи з наведеного суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечував представник позивача, про що заявив у судовому засіданні.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що згідно з оригіналом розписки (а.с. 67) 27.02.2013 р. ОСОБА_3 дав розписку про те, що він отримав у борг від ОСОБА_2 5000 дол. США строком на шість місяців зі сплатою 2,5% щомісячно. 06.09.2013 р. строк дії розписки продовжено до кінця лютого 2014 року, відповідно з відсотками 2,5%
В установлений строк відповідач ОСОБА_3 не виконав своє зобов`язання.
Встановлені обставини регулюються Цивільним кодексом України.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України)
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 530 ЦК України визначено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений ним строк.
Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч.1 ст. 612 ЦК України він вважається таким, що прострочив виконання взятого на себе зобов'язання.
Таким чином суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 є обґрунтований, доведений позивачем, відповідає грошовому еквіваленту долару США станом на 14.03.2016 року, суд погоджується із розрахунками відсотків позивача, а тому він підлягає задоволенню в частині стягнення 130050,00 грн. за договором позики та 117045 грн. - 2,5% на місяць (30% річних ) за користування грошовими коштами.
При вирішенні питання щодо стягнення нарахованих позивачем трьох процентів річних суд виходить із наступного.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки в наданому позивачем розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми застосовано весь період користування відповідачем коштами позивача, а не час прострочення,то ця позовна вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а саме за період з 01.03.2014 р. по 14.03.2016 р. (дата звернення до суду) та складає: 130050грн. (сума боргу) * 3% річних * 745 (дні прострочення) / 365 / 100 = 7963,34 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати у виді судового збору (а.с.1, 2) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.
Відповідно до ст.ст. 11, 15, 207, 509, 510 ч.1, 526, 527, 530, 533, 536, 610, 612, 625 ч.1, 626, 631, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 212-215, 294, 224-226 ЦПК України суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1,на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н. НОМЕР_2, 130050 (сто тридцять тисяч п'ятдесят) грн. боргу за договором позики, 117045 (сто сімнадцять тисяч сорок п'ять) грн. - відсотки за користування коштами, 7963 (сім тисяч дев»ятсот шістдесят три) грн. 34 коп. - 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, 2550 (дві тисячі п'ятсот п»ятдесят) грн. 58 коп. судового збору.
В решті позову - відмовити.
На рішення суду представником позивача може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а позивачем - у цей же строк з часу отриання копії рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку може він може подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя