Справа № 308/822/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2016 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого-судді Бенца К.К.,
при секретарі Коціпак З.П.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 опіки і піклування виконавчого комтету Чопської міської ради до ОСОБА_3 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на його утримання ,-
Позивач ОСОБА_2 опіки і піклування виконавчого комітету Чопської міської ради звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про відібрання малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на його утримання. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 є матірю малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо якого належним чином не виконує батьківські обов'язки по його вихованню та утриманню .Відомості про батька малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в книгу реєстрації народжень внесені згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, характеризуються негативно, немає постійного місця проживання, з 2010 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра , проявляє ознаки агресії відносно малолітнього, не піклується про дитину, не забезпечує малолітньому належний догляд та харчування, не створила умови для нормального життя та розвитку малолітнього.
Крім того, як стверджує позивач у позовній заяві, відповідача ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, за невиконання нею обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та догляду дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
Крім того , позивач вказує на те, що малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у дитячому відділенні на стаціонарному лікуванні Ужгородської районної лікарні №1 м. Чоп , як диина із групи соціального ризику у період з 16.11.2015р. по 07.12.2015 р. Разом з тим, 04.12.2015 р. відповідач ОСОБА_3 покинула дитяче відділення , забравши з собою малолітнього, що призвело до того, що малолітній у стані переохолодження був повернутий в дитяче відділення, де йому була надана медична допомога.
Оскільки на думку позивача, залишення дитини у матері - відповідача по справі ОСОБА_3 є небезпечним для життя та здоров'я малолітнього, позивач просить суд ухвалити рішення яким : відібрати малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення її батьківських прав та стягувати з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? всіх видів заробітку щомісячно ,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.
В судовому засіданні представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Чопської міської ради просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема наголосила на тому, що залишення дитини у матері - відповідача по справі ОСОБА_3 є небезпечним для життя та здоров'я малолітнього. Відповідач належним чином не виконує батьківські обов'язки по вихованню та утриманню малолітнього, внаслідок чого, зокрема 04.12.2015 р. малолітній у стані переохолодження був доставлений в дитяче відділення, де йому була надана медична допомога. Крім того, знайшов своє підтвердженя факт жорстокого поводження відповідачки з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім того, звернула увагу суду на те, що відповідачка немає постійного місця проживання, а квартира в якій зареєстрована ОСОБА_3 є у комунальній власності , однак житлово-побутові умови квартири не відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Позивач просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі , зокрема відібрати малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення її батьківських прав , передати малолітнього ОСОБА_2 опіки і піклування виконавчого комітету Чопської міської ради для подальшого влаштування малолітнього та надання йому статусу дитини позбавленої батьківського піклування та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина .
Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.
Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Cлужбою у справах дітей Чопської міської ради отримано 19.11.2015 року усне повідомлення від гр-ки ОСОБА_5 про те, що за адресою : м. Чоп, пр. Залізничників 3/58 ОСОБА_3 , яка зареєстрована за вказаною адресою, перебуваючи в стані алкогольного спяніння намагалася задушити свого малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яке було скеровано до Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції Закарпатської області для зясування достовірності отриманої інформації.
Факт народження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-ФМ № 338910 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ужгородському району Ужгородського міськрайонного упавління юстиції у Закарпатській області від 11 грудня 2015 року. ( а.с. 4)
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матірю малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується даними свідоцтва про народження серія І-ФМ № 338910 виданим 11 грудня 2015 року. /а.с. 4/
Відомості про батька в свідоцтві про народження зазначені відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. ( а.с. 6-7)
Згідно акту обстеження умов проживання сімї відповідача за адресою м. Чоп, пр. Залізничників 3/58, який проведено у складі : начальника служби у справах дітей; директора Чопського міського Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді ; начальника Управління міського господарства ; директора МКП ЖКГ Тиса ; державного соціального інспектора управління праці і соціального захисту населення та спеціаліста служби в справах дітей - встановлено, що у вказаній квартирі відповідач ОСОБА_3 зареєстрована, однак з 2010 року не проживає , житлово-побутові умови квартири не відповідають санітарно-гігієнічним вимогам ( скло на вікнах вибите, електроенергія, газ, та водопостачання відключені, відсутні меблі, бруд та сміття) ( а.с. 45)
Відповідно до інформації начальника Ужгородського районного відділення поліції ГУНП в Закарпатській області від 09.12.2015 року № 25/2/486 відповідач ОСОБА_3 не піклується про здоров'я та фізичний розвиток маолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, характеризуються негативно, немає постійного місця проживання, з 2010 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра , проявляє ознаки агресії відносно малолітнього, не піклується про дитину, не забезпечує малолітньому належний догляд та харчування, не здійснює належний догляд за малолітнім. Відповідача ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, за невиконання нею обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та догляду дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 15)
Зокрема, відповідно до інформації, наданої головним лікарем Ужгородської районної лікарні №1 м. Чоп від 07.12.2015 року № 43/15, у дитячому відділенні на стаціонарному лікуванні Ужгородської районної лікарні №1 м. Чоп , знаходилася дитина із групи соціального ризику ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 16.11.2015р. по 07.12.2015 р. По догляду за ним знаходилася матір ОСОБА_3 04.12.2015 р. відповідач ОСОБА_3 самовільно покинула дитяче відділення , забравши з собою малолітнього, що призвело до того, що малолітній у стані переохолодження був переданий в присутності соціальних працівників міської ради м. Чоп та працівників поліції в дитяче відділення, де йому була надана медична допомога. Згідно заяви матері дитина оформлена в реабілітаційний відділ дитячого будинку м. Свалява для тимчасового перебування. ( а.с. 16)
Як встановлено судом, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнятий у віділення реабілітації обласного будинку дитини м. Свалява 07.12.2015 року ( а.с.48)
Відповідно до довідки Ужгородської районної лікарні №1 м. Чоп від 28.12.2015 року № 236, ОСОБА_3 встановлено діагноз: легка розумова відсталість з емоційно вольовими розладами. ( а.с.49)
Таким чином, внаслідок недбалого ставлення до дитини, невиконання прямих батьківських обов'язків, відсутності участі у вихованні дитини - виникла загроза життю та здоров'ю малолітній дитині, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради №03-12/277 від 28.01.2016 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав через неналежне виконання нею батьківських обов'язків по його вихованню та утриманню ( а.с. 20-21)
Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.
Згідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей та їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання, передбачених законодавством, батьківських обов'язків порушуючи вимоги статті 150 Сімейного кодексу України та принципи, проголошені Генеральною Асамблеєю ООН в Декларації прав дитини, а саме: не забезпечує малолітній дитині, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , належних умов проживання.
Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприйняття. Батьки повинні виховувати особистість, яка б із повагою ставилася б до прав та свобод інших людей, любила б свою сім`ю та родину. Принципом Конвенції існує принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.
Відповідно до частини 1 статті 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).
Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У частині першій статті 170 Сімейного кодексу України зазначається, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.
Враховуючи небезпеку для життя та здоров'я дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_3 , яка немає постійного місця проживання , зокрема -середовище, в якому вона перебуває, наявність інших осіб, які становлять загрозу для життя та здоров'я дитини, орган опіки та піклування не може допустити повернення малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання матері в даний період часу.
Відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обовязків.
При вирішенні питань, що торкаються дітей, з урахуванням положень Конвенції про права дитини, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. При вирішенні такого спору суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.
Ст.3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1).
Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Оцінюючи в сукупності вищевикладені фактичні обставини, положення закону, виходячи з інтересів дитини, приймаючи до уваги поведінку матері малолітньої дитини , враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості , суд приходить до висновку про те, що в суді належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_3 належним чином не виконує батьківські обов'язки по вихованню та утриманню малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не піклується про дитину, не забезпечує малолітньому належний догляд та харчування, не створила умови для нормального життя та розвитку малолітнього, а відтак внаслідок недбалого ставлення до дитини, невиконання прямих батьківських обов'язків, відсутності участі у вихованні дитини - виникла загроза життю та здоров'ю малолітній дитині, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказані фактори в своїй сукупності суд розцінює, як нехтування своїми батьківськими обов'язками.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, опираючись в першу чергу на інтереси дитини та з метою створення нормальних умов для її життя, виховання та розвитку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про про відібрання малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Вказаний висновок суду ґрунтується і на тому, що в даному випадку при відібранні дитини від матері будуть враховані всі інтереси дитини, оскільки: - буде збережена система забезпечення життєдіяльності дитини .
Судом приймається вказаний висновок суду з огляду і на ст. 59 ЦПК України, згідно якої належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.
Отже, виходячи зі змісту вказаних норм закону на особи, які беруть участь у справі, покладаються певні обов'язки, при недотриманні яких можуть наступити несприятливі наслідки.
Відсутність належних та допустимих доказів на обґрунтування позиції відповідачки по справі і є несприятливими наслідками по справі для відповідача.
Разом з тим, суд наголошує, що мати не позбавлена батьківських прав та має право на безперешкодне спілкування та виховання дитини.
Згідно ст. 59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність якихобмежена. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування, а тому суд вважає, що слід передати ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчому комітету Чопської міської ради , як органу опіки та піклування для подальшого влаштування малолітнього та надання йому статусу дитини позбавленої батьківського піклування.
Обґрунтованими є і вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? всіх видів заробітку щомісячно ,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.
Згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей.
Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України .
З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості , з врахуванням вимог ст.182 СК України, зважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_3 не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 на користь сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? всіх видів заробітку щомісячно ,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Оскільки з позовом позивач звернувся 29.01.2016 року аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати.
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивач за подання позову звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", то із ОСОБА_3 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224 226 ЦПК України, ст.ст. 150, 164,170,180-182 Сімейного Кодексу України, Закон України «Про охорону дитинства» суд,-
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_2 опіки і піклування виконавчого комтету Чопської міської ради до ОСОБА_3 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на його утримання задовольнити.
Відібрати малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 від його матері - ОСОБА_3 29.09.1983 р.н, без позбавлення її батьківських прав .
Передати ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчому комітету Чопської міської ради , як органу опіки та піклування для подальшого влаштування малолітнього та надання йому статусу дитини позбавленої батьківського піклування.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі ? всіх видів заробітку щомісячно ,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави суму судового збору в розмірі 1102,40 грн. ( одна тисяча сто дві ) гривні 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_6