Дата документу 22.07.2016
Справа № 2-4229/11
Провадження № 2/334/1/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі - Череп М.О

за участю адвокатів Гірби Е.В. та Татаренко Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Н.В. про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, про усунення від права на спадкування та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: Публічний нотаріус Республіки Молдова Тетяна Мустяце, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Н.В. про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 в листопаді 2011 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Н. В. про усунення його від права на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10

31 травня 2012 року ОСОБА_11 та представник ОСОБА_3 звернулися до суду з уточненою позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_12, визнання частки в спадковому майні, визнання права власності на частину квартири після померлої у 1992 (на0далі 1995) році ОСОБА_12, усунення від права на спадкування ОСОБА_5, посилаючись на те, що під час розгляду справи про усунення від права на спадкування після померлої ОСОБА_10 згідно довідки Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації вони дізналися, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за їх сестрою ОСОБА_10, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 та їх матір»ю - ОСОБА_12, померлою ІНФОРМАЦІЯ_6, на праві спільної сумісної власності.

Сестра - ОСОБА_10 була зареєстрована та мешкала разом з матір»ю за адресою спірної квартири, тому прийняла спадкове майно після матері фактично, так як вступила в управління та володіння спадщиною. Позивачі ОСОБА_3 й ОСОБА_11 вважають, що також фактично прийняли спадщину і стали володіти майном померлої матері ОСОБА_12, тому, що саме покійна сестра ОСОБА_10 після смерті матері ОСОБА_12 передала їм спадкове майно: ОСОБА_3 скатертину білу, вишиту руками матері нитками «муліне» гладдю, і вазу-тортницю синього кольору з різьбою, а також часи настінні з боєм імпортного виробництва. ОСОБА_11 також була передана належна покійній матері вишита її руками скатертина в клітинку і статуетка Тараса Бульби з поломаними пальцями на лівій руці. Це майно вони отримали до спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, тому є законними спадкоємцями, які фактично прийняли в володіння спадкове майно.

Оскільки померла сестра ОСОБА_10 володіла квартирою з ОСОБА_12 на праві спільної сумісної власності, вони вважають за необхідне визначити їх частки в спільній власності - по ? частини спірної квартири, тоді після смерті їх матері ОСОБА_12 діти: ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 успадкували майно матері втрьох на ? частину квартири по 1/6 частині квартири кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла їх рідна сестра ОСОБА_10- мати відповідача. Після її смерті відкрилась спадщину на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, але з урахуванням спадщини після смерті ОСОБА_12, не на всю квартиру, а тільки на її 2/3 частини.

ОСОБА_14 направила письмову заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 сестри ОСОБА_10, але оскільки спадкова справа за заявою сина померлої ОСОБА_5 була відкрита у приватного нотаріуса Запорізького міського округу Задачиної Н.В. заява була направлена для приєднання до спадкової справи.

ОСОБА_11 таку заяву про прийняття спадщини не подавав, та не заперечував, щоб ОСОБА_14, як спадкоємиця другої черги після померлої сестри після усунення від права на спадщину її сина, прийняла спадщину одноособово.

Позивачі стверджують, що син померлої сестри ОСОБА_10, незважаючи на її тривалу хворобу з 2007 року, ОСОБА_5 відмовлявся їй допомагати і наглядати за нею, категорично заявляв, що мати йому не потрібна. Всі турботи і витрати по догляду, лікуванню, похованню сестри ОСОБА_3 взяла на себе. ОСОБА_5 ніяких відшкодувань їй не надав.

ОСОБА_3 вважає, що своєю поведінкою відповідач не має права на спадкування по закону після смерті матері, так як він ухилявся від обов»язку щодо утримання своєї матері. Взагалі, з урахуванням вказаних доводів в своєму уточненому позові позивачі ОСОБА_3 та . ОСОБА_11 просили суд:

-встановити факт прийняття ними спадщини після померлої ОСОБА_12 її дітьми ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11 у вигляді частини квартири АДРЕСА_1;

-визначити частки в спадковому майні після померлої ОСОБА_12 в розмірі 1/6 частини за кожним із дітей - ОСОБА_3, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на квартиру АДРЕСА_1;

-визнати право власності на 1/6 частину квартири за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_12;

-визнати право власності на 1/6 частину квартири за ОСОБА_11 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_12;

-усунути від права на спадщину після померлої ОСОБА_10 її сина ОСОБА_5

Відповіач ОСОБА_5 первісний позов ОСОБА_3 не визнає, вважає його безпідставним, та заперечував проти уточненої позовної заяви, її прийняття до спільного розгляду у зв»язку з тим, що ОСОБА_11 не був позивачем по справі за позовом про усунення його від спадкування, жодних заяв чи клопотань з боку ОСОБА_11 про участь його у справі в якості співпозивача не подавалося й судом не розглядалося, а правом доповнення до позову наділений лише позивач. Оскільки ОСОБА_11 не є позивачем у даній справі, він не наділений процесуальними правами, встановленими ст.ст.27, 31 ЦПК України, зокрема правом уточнювати предмет та підстави позовних вимог. ОСОБА_5 наполягає на тому, що в уточненій позовній заяві змінено одночасно і предмет і підстави позову: окрім немайнових вимог заявлені вимоги майнового характеру, і підстави позову: визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після спадкодавця ОСОБА_12, яка є матір»ю ОСОБА_10

В заяві про застосування позовної давності від 23 червня 2016 року ОСОБА_5 наполягає на тому, що позивачами ОСОБА_3 по зверненню з позовними вимогами про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_12, яка померла у 1991 році, пропущений строк позовної давності. Крім того, вони, як спадкоємці першої черги після смерті матері ОСОБА_12, не прийнявши спадщину в установлений законом строк.

ОСОБА_5 просив суд застосувати позовну давність та відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_11 у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_12 у зв»язку з пропуском строків позовної давності.

ОСОБА_5 звернувся до суду 28 вересня 2012 року з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: Публічний нотаріус Тетяна Мустяце, приватний нотаріус Задачина Н.В., Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерний Банк «Південний», ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ АКБ «Індустріалбанк» про визнання заповіту складеного його матір»ю ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 на грошові кошти в різних банківських установах м.Запоріжжя та визнання права власності на спадкове майно після померлої матері ОСОБА_10

Його мати ОСОБА_10 мала постійне гематологічне захворювання, пов»язане з порушенням роботи кісткового мозку. Внаслідок хворобливого стану та під час самої смерті перебувала у відділенні гематології онкологічного інституту в м.Кишиневі Республіки Молдова, тобто під час складання заповіту ОСОБА_10 приймала спеціальні ліки, тому не могла в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, чим скористалася ОСОБА_3, тому він, як особа, чиї цивільні права або інтереси порушені, на підставі ч.1 статті 225 ЦК України просить правочин -заповіт, визнати недійсним, як вчинений у момент, коли його мати не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Крім того, за його твердженням, існує два різних примірника заповіту, складеного за день до смерті ОСОБА_10, на яких, на погляд ОСОБА_5, її підписи і місце їх розташування суттєво відрізняються, тому він вважає їх підробленими.

Про існування заповіту, складеного на користь ОСОБА_3, він дізнався з початку процесу по оспорюванню його права на спадкування після смерті його матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, коли відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та грошових вкладів, що знаходяться на рахунках у банківських установах м.Запоріжжя, відкриті на ім»я ОСОБА_10

Квартира, згідно Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого 25 квітня 1995 року адміністрацією Запорізького трансформаторного заводу Акціонерного товариства «Запоріжтрансформиатор», зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_10 та ОСОБА_12 Мати ОСОБА_10 - ОСОБА_12 померла в Молдові де й була похована. Після її смерті спадкова справа не відкривалась. Єдиним спадкоємцем першої черги, який фактично прийняв спадкове майно після смерті ОСОБА_12 була ОСОБА_10, оскільки вона була зареєстрована разом зі своєю матір»ю у квартирі АДРЕСА_1, постійно проживала та сплачувала всі комунальні платежі.

ОСОБА_5 вчасно звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Задачиної Н.В. з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_10, однак не зміг надати усіх необхідних документів на підтвердження родинних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_12, а також у нього відсутній документ, свідоцтво про смерть ОСОБА_12, який би підтверджував дату смерті ОСОБА_12, отримати який особисто в нього не має можливості з огляду на те, що смерть ОСОБА_12 відбулась на території іншої держави - Молдови.

Тому, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_10, яка фактично успадкувала майно після смерті своєї матері ОСОБА_12

Крім того, дізнавшись від нотаріуса про існування заповіту від 21.03.2011р., складеного ОСОБА_10 за день до смерті в лікарні та посвідченого публічним нотаріусом Тетяною Мустяце в м.Кишиневі Республіки Молдова за реєстровим номером 1158 на користь ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_10 заповідала ОСОБА_3 усі грошові вклади разом з відсотками , що зберігаються у будь-якій банківській установі м.Запоріжжя та відкриті на ім»я ОСОБА_10, ОСОБА_5 вважає, що на на день посвідчення заповіту на користь ОСОБА_3 у його матері міг спостерігатися процес психічного розладу та на момент складання заповіту ОСОБА_10 не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними після прийняття обезболю вальних ліків. В позові він вказує на існування двох різних примірників заповіту, підпис на яких й місце їх розташування суттєво відрізняються.

ОСОБА_5 просить визнати заповіт матері ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 посвідчений публічним нотаріусом Мустяце Тетяною 21.03.2011 року в м. Кишиневі Республіки Молдова за реєстр. № 1158 недійсним.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя 05.06.2013 року цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: публічний нотаріус Тетяна Мустяце, приватний нотаріус Задачина Н.В. про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після померлої ОСОБА_10 та цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Задачина Н.В. про усунення від права на спадкування після померлої ОСОБА_10 були об«єднані в одне провадження для спільного розгляду

В судовому засіданні 04.07.2013р. позивач ОСОБА_3, її представник, а також ОСОБА_11 підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги, посилаючись на дату смерті ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_7, проти позову ОСОБА_5 заперечували в повному обсязі й просили суд в його задоволенні відмовити.

Позивач ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_8 помер

Ухвалою суду від 24.12.2014 року задоволено заяву від дітей ОСОБА_11- ОСОБА_19 та ОСОБА_11 та провадження по справі зупинено для вирішення питання про правонаступництво. Заявою про процесуальне правонаступництво від 09.12.2014р. ОСОБА_4 повідомив суд, що померлий ОСОБА_11 заповітом , посвідченим нотаріально , позбавляє доньку та сина спадщини, залишає спадкове майно йому й просить визнати його правонаступником ОСОБА_11, підтримав позовні вимоги та додатково просить суд визнати за ним право власності на майно, що не охоплене заповітом, як спадкоємця 5 -ої черги. У статті 37 ЦПК України йдеться про те, що у разі смерті фізичної особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії цивільного процесу. Основою процесуального наступництва є наступництво у матеріальних правах та обов»язків, тобто правонаступництво можливе тільки за вимогами майнового характеру. Правонаступництво не допускається, якщо вимога тісно пов»язана з особистістю.

У порядку спадкування переходять лише ті права та обов»язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суд сприйняв як достатні докази правонаступництва ОСОБА_4 та залучив його до участі в справі, не зважаючи на різну правову позицію всіх позовних вимог, так як незалучення когось з правонаступників є істотним порушенням норм права яке може привести до скасування рішення.

Спадкоємцем на підставі Заповіту ОСОБА_11 є ОСОБА_4, за заявою якого він визнаний судом правонаступником ОСОБА_11 тальки на іншу квартиру.

Щодо складу спадщини після померлого ОСОБА_11 слід враховувати наступне. По-перше до спадщини входять лише ті права та обов»язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець, але він тільки претендував на право на спадщину після померлої матері ОСОБА_12 Тобто, права та обов»язки які виникли зі смертю ОСОБА_11- спадкодавця для інших осіб, зокрема ОСОБА_33, який претендує на правонаступництво, то суд вважає їх безпідставними, так як вони ґрунтуються на інших підставах.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник позов не визнали, на задоволенні своїх позовних вимог про визнання заповіту недійсним наполягали, для підтвердження доводів, наведених в своїй позовній заяві просили суд провести технічну почеркознавчу та посмертну медично - психіатричну судові експертизи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 не підлягає задоволенню в повному обсязі, а позов ОСОБА_5 треба задовольнити частково, а саме, в частині визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді квартири задовольнити, в частині визнання недійсним заповіту відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно- процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 4 ЦПК України саме суд захищає права, свободи, та інтереси фізичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_10

Після її смерті єдиним спадкоємцем першої черги є її рідний син ОСОБА_5. До складу спадщини входить квартира АДРЕСА_1 та грошові вклади в банківських установах міста Запоріжжя.

ОСОБА_5 подав заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Задачиної Н.В. про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_10, відкрита спадкова справа № 28/2011

Рідна сестра померлої ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадкового майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 сестри ОСОБА_10 у вигляді грошових вкладів за заповітом, посвідченим Публічним нотаріусом Молдови Мустяце Тетяною 21.03.2011 р. В м.Кишинев, Молдова за реєстр.№ 1158 на її користь

В суді позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просила усунути ОСОБА_5 від права на спадкування після померлої ОСОБА_10, тому що, на їх думку, своєю поведінкою відповідач не має права на спадкування за законом після смерті своєї матері, так як він ухилявся від виконання обов»язку щодо утримання своєї матері.

Під час розгляду справи була отримана довідка з Запорізького Міжміського бюро технічної інвентаризації про те, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_10 та її матір»ю ОСОБА_12

31 травня 2012 року ОСОБА_18 разом з представником ОСОБА_3 подає уточнену позовну заяву, в якій вказує, що спірна квартира зареєстрована на ім»я ОСОБА_10 та на ім»я ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6. Сестра ОСОБА_10 прийняла спадщину фактично, так як проживала за однією адресою з померлою матір»ю, а ОСОБА_3 та ОСОБА_11 отримали від ОСОБА_10 майно від матері в шестимісячний строк з часу її смерті, тобто фактично прийняли спадщину.

Згідно зі статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року прийняття спадщини пов»язувалось з поданням заяви до державної нотаріальної контори або з початком управління чи володіння спадковим майном.

ОСОБА_11, та також ОСОБА_3, не подали заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_12, й не вступили у володіння чи управління майном в шестимісячний строк з дня смерті матері, так як скатертини, ваза-тортниця та статуетка Т.Бульби , отримані ними не є належними доказами прийняття фактично спадщини. Не надано належних та допустимих доказів того, що передане їм майно дійсно належало померлій матері та було передане саме в 6-ти місячний строк після її смерті.

В процесі розгляду справи сторони виявили розбіжності в дійсній даті смерті ОСОБА_12 :

- ОСОБА_5 надав до суду фотографії на пам»ятнику ОСОБА_12 на Центральному цвинтарі в м. Кишиневі з датою смерті - ІНФОРМАЦІЯ_9 :

- дата в позовних вимогах ОСОБА_3 та в уточненій позовній заяві ОСОБА_20 ОСОБА_11 - 18 липня 1992 рік;

- дата в довідці з місця проживання ОСОБА_10 про склад сім»ї : мати ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала з 27.08.1979 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_10;

- в копії свідоцтва про смерть та оглянутому в судовому засіданні оригіналі, наданому ОСОБА_3 особисто - ІНФОРМАЦІЯ_7;

- фотографія нового пам»ятника, встановленого в 2013 році - ІНФОРМАЦІЯ_7.

Судом встановлено, що підтверджується копією актового запису з перекладом (мовою оригіналу) «О смерти ОСОБА_12 (1899 года рождения)№ 2791 умерла ІНФОРМАЦІЯ_9, место смерти г.Кишинев, свидетельство о смерти НОМЕР_1», який отримано на запит приватного нотаріуса Задачиної Н.В. через Головне управління юстиції від компетентних органів Молдови, що ОСОБА_12 померла в м.Кишиневі Республіки Молдова ІНФОРМАЦІЯ_9, де й похована з того часу.

ОСОБА_10 з невідомих причин не зняла з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири ОСОБА_12 з часу смерті у 1991 році, тому остання рахувалася прописанною за цією адресою згідно довідки ЖЕДу до 11.07.1995 року.

Видача Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 25 квітня 1995 року адміністрацією Запорізького трансформаторного заводу акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» відбулася на всіх зареєстрованих за адресою квартири членів родини гр. ОСОБА_10, в тому числі й на її матір ОСОБА_12 Але проживала та користувалася квартирою, а також одноособово її утримувала тільки ОСОБА_10

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не довела суду, якими саме діями або як ухилявся ОСОБА_5 від надання допомоги своїй матері ОСОБА_10

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Факт того, що відповідач ОСОБА_5 ухилявся від надання допомоги матері не знайшов підтвердження.

Суттєвої матеріальної допомоги своїй матері ОСОБА_5 надавати не мав можливості у зв»язку з тим, що він

- хворів та знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу загострення пневмосклерозу з 15.09.2010 року по 12.10 2010 року, що підтверджено витяг з історії хвороби № 3041 від 11.10.10р. ,

- сплачує кредит за квартиру.

- мав невелику заробітну плату.

Визнаючи мінливий стан хвороби матері, відповідач ОСОБА_5 бачив, що матеріально мати забезпечена бо отримувала пенсію, працювала на партійній роботі та приймала участь в виборчих компаніях, отримувала додаткову платню, мала збереження - грошові заощадження в різних банківських установах, виїжджала неодноразово на кордон на лікування, а тому, не потребувала матеріальної допомоги з боку сина.

Однак, він періодично покупав та привозив до матері ліки й продукти, спілкувався з нею, допомагав.

За викликом матері приїхав до неї в лікарню в Молдову, для чого зміг отримати за свій рахунок відпуску на підприємстві на певний час. Знаходився з нею в лікарні, чергував вночі. Коли матері полегшало поїхав додому. В день смерті матері він приймав безпосередньо участь в похованні матері.

Саме по собі ненадання допомоги спадкодавцеві не може бути підставою для усунення особи від права на спадкування. В судовому засіданні не було встановлено, що відповідач ухилявся від надання допомоги своїй матері, яка дійсно тяжко хворіла, але факт перебування її в безпорадному стані позивачкою не доведено.

Відповідно до роз?яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», також йдеться про те, що при встановленні факту ухилення особи від виконання обов?язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов?язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов?язку.

Разом з цим, будь яких доказів суду на підтвердження тих обставин, що позивач зверталася до відповідача за допомогою по утриманню його матері, оскільки та перебувала в безпорадному стані, а останній мав таку можливість, однак свідомо ухилявся від надання такої допомоги, позивачами суду не надано.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_22, ОСОБА_23 з боку позивача, суд не приймає їх до уваги, ніхто зі свідків не повідомив суду фактів ухилення сина ОСОБА_5 від виконання синовніх обов?язків.

Більшість з них зі ОСОБА_5 не зустрічалися, не бачилися з причини не проживання ОСОБА_5 з матір»ю.

Свідок ОСОБА_24, син ОСОБА_3, підтвердив встановлення ним в 2013 році нового пам»ятника ОСОБА_12 з датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_7, як це покладено на нього заповідальним розпорядженням й разом з ним встановлений пам»ятник ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_25, сусідка ОСОБА_10,. підтвердила наявність постійних родинних стосунків між матір»ю та сином. При цьому детально описала останню їх зустріч наприкінці літа 2010 року на залізничному вокзалі, коли син з невісткою проводжали ОСОБА_10 до Молдови.

Свідок ОСОБА_26, усно та письмово підтвердив, що працював зі ОСОБА_10 на виборах, де й познайомився з її сином ОСОБА_5, який їй допомагав, відзначив уважні відносини сина до матері, хороші стосунки. Останній раз зустрів ОСОБА_10 в серпні 2010 року на залізничному вокзалі, вона його погукала, розповіла що їде до родичів в Молдову допомагати. Привела до невістки, розповіла що її проводжають син з дружиною. До цього зустрічалися на 9 травня 2010 року на святкуванні Дня Перемоги на алеї Слави.

Таким чином, дослідивши всі докази по справі суд вважає, що ОСОБА_5 не підлягає усуненню від права на спадкування за законом після смерті.

Статтею 1261 ЦК України закріплене коло суб"єктів, віднесених законодавцем до першої черги спадкоємців за законом. Частиною 1 цієї норми передбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ЦК передбачено п"ять черг спадкоємців, які у визначеному законодавством порядку закликаються до спадкування почергово. Право на спадкування кожною наступною чергою спадкоємців за законом настає при відсутності спадкоємців попередньої черги або неприйнятті ними спадщини або відмови від її прийняття, а також коли всі спадкоємці першої черги усунені від права на спадкування .

Положення про черговість спадкування спадкоємцями за законом базується на презумпції. Тому законом встановлені відповідні черги спадкоємців і на цій підставі передбачається, якщо спадкодавець мав інші наміри щодо передачі належного йому майна, то він вправі написати заповіт і назвати інших осіб.

ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги - рідний син спадкодавця ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 подав заяву про прийняття спадщини, в справах приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Задачиной Н.В. відкрита спадкова справа № 28/2011, не зміг надати документ свідоцтво про народження ОСОБА_10, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_11 та свідоцтво про смерть ОСОБА_12. В судовому засіданні встановлено й це не заперечували сторони, що батьками ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11 були ОСОБА_15, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_12, що померла, як встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_9 на підставі копії актового запису № 2791, який є безспірним доказом факту смерті. Саме нотаріус наділен правом витребування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій ( стаття 46 ЗУ «Про нотаріат»)

Спадкове майно після померлої ОСОБА_10 складається з квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві спільної сумісної власності за нею та її померлою матір»ю ОСОБА_12, з якою вона постійно проживала з 27.01.1979 року та яку зняла з реєстрації за адресою квартири 11.07.1995 року, але в будь-якому разі суд вважає, що ОСОБА_10 -єдина спадкоємиця майна після померлої матері ОСОБА_12, оскільки прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.

Плутанина з датою смерті ОСОБА_12 звела нанівець всі пояснення позивачів з приводу дійсного часу смерті та факту прийняття спадщини, а також суд піддає сумніву покази свідків щодо прийняття спадщини після померлої в 1995 році ОСОБА_12, а також пред»явлення ОСОБА_3 на огляд в судовому засіданні 24.02.2016 року копії свідоцтва про смерть, посвідченого нотаріусом Мустяце Т. та оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_12, згідно якого вона померла ІНФОРМАЦІЯ_7. та її особисті пояснення на судовому засіданні 03.12.2015 року про те, що їх з ОСОБА_10 мама померла в липні 1995 року, а в квітні 1995 року вона приймала участь в приватизації квартири, це спростовується копією актової записи про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_9 за № 2791 відділу РАЦС муніціпії Кишиневу з перекладом

За таких підстав, суд вважає недоведеними позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини позивачами та визнання за ними права власності на частину квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_12 .

Судом за вимогами ч.1 статті 143 ЦПК України для з?ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у різних галузях за клопотаннями ОСОБА_5призначені судові експертизи.

На виконання Ухвали Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 23 червня 2014 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса проведено судово-почеркознавчу експертизу з питання виконання підписів на заповітах посвідчених від імені ОСОБА_10 21 березня 2011 року публічним нотаріусом Республіки Молдова Тетяною Мустяце, згідно висновків якої:

1. Підпис від імені ОСОБА_10 в заповіті від 21.03.2011 р. в рядку «Подпись», - виконано ОСОБА_10.

2. Рукописний запис «ОСОБА_10» в заповіті від 21.03.2011 від імені ОСОБА_10, в рядку «Подпись», - виконано ОСОБА_10.

Проведеною експертизою спростовані доводи ОСОБА_5 про підроблені підпису на заповіті від імені ОСОБА_10, тому суд вважає їх безпідставними. Інших доказів стороною не надано.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним заповіту з підстав, передбачених ч.1 ст.225 ЦК України, суд врахував, що для визнання такого правочину недійсним предметом доказування є та обставина, що заповідач ОСОБА_10 у момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними ( ухвала колегії суддів ВССУ від 02.11.2011 р. в справі № 36-29047св11)

На виконання Ухвали Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24 грудня 2014 року Комунальною Установою «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради проведено судово-психіатричну експертизу, отримано Акт № 112, що містить висновок про те, що ОСОБА_10, 1939 року народження на час підписання заповіту 21.03.2011р. спостерігала психічний розлад у вигляді «умеренно-вираженого» астенічного синдрому, внаслідок ідіопатичного мієлофіброзу…

В період підписання заповіту 21.03.2011р. ступінь психічних розладів була така, що вона суттєво мала вплив (обмежувала) на її здібності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Експерт ОСОБА_28 в усних поясненнях суду пояснила, що хоча піддослідна на час підписання заповіту у зв»язку з кровотечею, яка почалася вночі з 20 на 21 березня 2011 року, находилася на ліжку, не рухалася, вона за свідченнями лікарів, була в адекватному стані та в свідомості, хоча піддавалася сторонньому впливу, але обстеження психіатра не проводилися, тому висновок ґрунтується на наявних в матеріалах справи медичних документах.

В Епікризі, виданим завідувачкою відділення гематології №1 Онкологічного інституту Республіки Молдова м.Кишинев Мустяце Ларисою, на запит суду, визначено, що ОСОБА_10 мала постійне місце проживання -АДРЕСА_1, перебувала в відділенні з діагнозом ідіопатичний міелофіброз, симптоматична автоімунна гемолітична анемія. З 16 по 18 березня 2011 року під час чергової госпіталізації отримала чергове переливання крові, її готовили до виписки на 21.03.2011 рік, але у неї почалася масивна внутрішня кровотеча необоротного характеру. В першій половині ІНФОРМАЦІЯ_13 настала смерть. До кінця своїх днів пацієнтка була адекватною і перебувала в повній свідомості

З урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, проведеною по справі та в сукупності з іншими доказами: епікризом, медичними довідками, показами свідків, суд вважає, що волевиявлення заповідача ОСОБА_10, виражене в Заповіті, посвідченому публічним нотаріусом Республіки Молдова Тетяною Мустяце в відділенні гематології №1 Онкологічного інституту РМ 21 березня 2011 року та зареєстрованому за реєстровим № 1158 було вільним й відповідало її внутрішній волі.

Проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_10 в момент підписання нею заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджено, що на момент підписання вона мала психічні розлади, що саме по собі не є підставою для визнання підписаного нею заповіту недійсним з підстав, передбачених ч.1 статті 225 ЦК України.

Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9, правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та(або) не могла керувати ними (психічний розлад, нервове потрясіння, порушення фізіологічних процесів в організмі, або інший хворобливий стан). Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦК України та з урахуванням правової позиції викладено/ по справі № 6-9цс12 у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, про те що підставою для визнання правочину недійсним по ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та(або) керувати ними.

Тому, суд в задоволенні позову ОСОБА_5 в частині визнання недійсним заповіту ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3, посвідчений Публічним нотаріусом Мустяце Тетяною 21.03.2011 року за реєстровим № 1158 вважає за необхідне відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 548, ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 р.), ст. 257, ч. 1 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України (2003 р.), ст. ст. 10, 11, 59, 60, 61, 212, 213, 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_19, ОСОБА_11 до ОСОБА_5, 3-тя особа приватний нотаріус Задачина Н.В. про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_12 та про усунення від права на спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 - ВІДМОВИТИ.

В задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання заповіту ОСОБА_10 від 21.03.2011р. посвідченого Публічним нотаріусом Республіки Молдова Тетяна Мустяце недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_10 на грошові кошти на рахунках у банківських установах - ВІДМОВИТИ.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.ОСОБА_10, яка прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_12, однак не оформила своїх спадкових прав.

Рішення можу бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької обл. протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Лихосенко М. О.