У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Боднар О.В., Джуга С.Д.

з участю секретаря : Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - Кадирова В.В. на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року про забезпечення позову в справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, де третьою особою є ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15.07.2016 року задоволено клопотання представника відповідача в особі ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Ужито заходи забезпечення позову шляхом зупинення нарахування процентів за користування кредитним договором та будь-яких штрафних санкцій за кредитним договором №576-022/ФКВ-08 від 13.06.2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та ТОВ "Укрпромбанк", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк".

З такою ухвалою суду першої інстанції ПАТ "Дельта Банк" не погодився та подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати ухвалу про забезпечення позову. Як на підставу своїх вимог посилається на те, що ухвала суду постановлена в порушення вимог норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились. Але про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, та вивчивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що дана скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи вимогу відповідача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами України цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме права заявника можуть бути порушені у разі невжиття заходів про забезпечення позову. Доводами поданої заяви не підтверджується реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Подане представником відповідача клопотання мотивоване тим, що виконання зобов'язання за кредитним договором не припинилось, і у разі сплати відповідачем будь-якого платежу за кредитним договором позивач буде уточнювати позовні вимоги в майбутньому, що призведе до порушення принципів та норм цивільно-процесуального законодавства щодо правильного та швидкого розгляду цивільних справ.

Однак така вимога допускає обмеження прав позивача в розумінні ст. 31 ЦПК України, яка передбачає, що протягом усього часу розгляду справи позивач має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

Згідно зі ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", із дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю із дня початку тимчасової адміністрації й до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Таким чином, оскільки повноваження органів управління банку на період тимчасової адміністрації переходять до Фонду, а банк при цьому позбавлений можливості розпоряджатися будь-яким майном, заборона ПАТ "Дельта Банк" вчиняти певні дії є фактичною забороною вчиняти такі дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, встановлюючи заборону на нарахування процентів за користування кредитом та будь-яких штрафних санкцій, суд фактично встановив заборону вчиняти такі дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Судом першої інстанції не взято до уваги даних фактів, не враховано, що за своїм змістом забезпечення позову, як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін.

Отже, суд першої інстанції вказаних вимог закону та обставин справи не врахував, у зв'язку із чим постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам закону.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову ОСОБА_2 у забезпеченні позову.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 307, 312, 314, 315, 317 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича, задоволити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення нарахування процентів за користування кредитними коштами та будь-яких штрафних санкцій за кредитним договором №576-022/ФКВ-08 від 13.06.2008 року, скасувати, постановивши нову ухвалу про відмову ОСОБА_2 у забезпеченні позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : ________________ Судді : __________________

__________________