У х в а л а

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), в якому просив визнати недійсним кредитний договір від 17 грудня 2007 року № HAE2GA00000034, укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», та зобов'язати приватного нотаріуса зняти заборону на відчуження квартири та виключити з державного реєстру іпотек запис про обтяження майна іпотекою. Вирішити питання про судові витрати.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що 17 грудня 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № HAE2GA00000034, відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 22 000 доларів США зі сплатою 11,04 % річних, з терміном повернення до 16 грудня 2027 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, 17 грудня 2007 року між ним, банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 25,90 кв. м, житловою площею 13,60 кв. м, яка належить ОСОБА_3 на праві власності. Вважав, що кредитний договір укладений із суттєвим порушенням чинного законодавства, оскільки при укладанні договору банк не надав йому повну інформацію про умови надання кредиту в частині суми страхування (не наданий детальний розпис загальної, сукупної вартості із зазначенням процентної ставки, порядком обчислення процентних доходів, перелік, розмір і база розрахунку всіх комісій), не наданий графік погашення кредиту, у т.ч. в частині платежів зі страхування.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 17 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № HAE2GA00000034, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 22 000 доларів США зі сплатою 11,04 % річних, з терміном повернення до 16 грудня 2027 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором у цей же день, тобто 17 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 25,90 кв. м, житловою площею 13,60 кв. м, яка належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 30 липня 1999 року № 5-99193371.

Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання недійсним кредитного договору, суди попередніх інстанцій правильно керувалися положеннями ст. ст. 203, 207, 626, 627, 634, 638 ЦК України, оскільки між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 22 000 доларів США зі сплатою відсотків за його користування, і він був укладений у формі, визначеній законом.

При цьому суди, за відсутності доказів порушення форми укладення договору, істотних умов, не надання інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, порушення принципу рівності сторін договору, правильно вважали, що відсутні підстави для застосування ст. ст. 203, 215, 627 ЦК України.

Разом з цим, права споживача, у разі надання йому недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію, підлягають захисту у випадках та спосіб, встановлений ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції на час укладення кредитного договору.

Цією нормою не передбачалось визнання недійсним договору у зв'язку із наданням недоступної, недостовірної або несвоєчасної інформації про продукцію.

Отже доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.В. Кадєтова

С.О. Карпенко