ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватної фірми «Каштан» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, грошової компенсації за роботу у святкові дні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 21 лютого 2013 року вона була прийнята на роботу до приватної фірми «Каштан» (далі - ПФ «Каштан») на посаду продавця продовольчих товарів.

17 листопада 2014 року ОСОБА_4 була звільнена за згодою сторін. Компенсації за невикористані відпустки за два роки вона не отримала.

Окрім того, позивач зазначає, що працювала у святкові дні (08 березня 2013 року, 01, 02, 09 травня 2013 року, 24 серпня 2013 року, 07 січня 2014 року, 01, 02, 09 травня 2014 року та 28 червня 2014 року), при цьому тривалість робочого дня складала 14 годин (з 7-00 годин до 21-00 годин), однак грошової компенсації за роботу у святкові дні нею не було отримано.

Окрім того їй не виплачено заборгованість по заробітній платі за період до 01 листопада 2014 року у сумі 519,79 грн та за період з 01 по 17 листопада 2014 року в сумі 805,75 грн.

Позивач вважає, що протиправною поведінкою керівництва ПФ «Каштан», яке вимагало щоденної 14 годинної роботи та не надавало гарантованих законодавством відпусток, не сплачувало зароблених коштів та внаслідок неналежних умов роботи у торговій точці їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях та необхідності лікування, розмір якої позивач оцінила в 3 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 до Приватної фірми «Каштан» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, грошової компенсації за роботу у святкові дні та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 просять скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в день звільнення відповідачем було нарахована та виплачена позивачу компенсація за невикористану відпустку у повному обсязі, що підтверджується відомістю на виплату грошей № 94 за листопад 2014 року.

Позовні вимоги щодо стягнення з ПФ «Каштан» заборгованості по заробітній платі у сумі 1 325 грн, грошової компенсації за невикористану відпустку у період з 21 лютого 2013 року по 17 листопада 2014 року у сумі 1 869,60 грн та грошової компенсації за роботу у святкові дні у період з 21 лютого 2013 року по 17 листопада 2014 року у сумі 992,60 грн задоволенню не підлягають, оскільки позивач не працювала у святкові дні - 08 березня 2013 року, 01, 02, 09 травня 2013 року, 24 серпня 2013 року, 07 січня 2014 року, 01, 02, 09 травня 2014 року та 28 червня 2014 року, що підтверджується табелями обліку робочого часу, які містяться в матеріалах справи.

Суди дійшли висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку, так як з матеріалів справи вбачається що при звільненні позивача з нею проведено відповідачем повний розрахунок та у відповідача відсутня заборгованість з виплати заробітної плати позивачеві.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачем не надано доказів виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку у день звільнення спростовуються матеріалами справи, а саме відомістю за листопад 2014 року № 94.

Необґрунтованими є доводи касаційної скарги щодо не зазначення судами суми та періоду за який відповідачем сплачено позивачу компенсацію за невикористану відпустку, а також щодо того, що позивачем було заявлено вимоги про стягнення 1 869,60 грн, а не 1 349,67 грн, як вказував відповідач.

Також не знайшли свого підтвердження доводи касаційної скарги щодо роботи позивача у святкові дні.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня О.М. Ситнік