У х в а л а

1 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський меблевий комбінат», третя особа - управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, про зобов'язання видати уточнювальну довідку та відшкодувати моральну шкоду,

в с т а н о в и л а :

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 25 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково; зобов'язав публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський меблевий комбінат» (далі - ПАТ «Дніпропетровський меблевий комбінат») видати ОСОБА_4 довідку, що уточнює особливий характер роботи з особливо шкідливими умовами праці за списком № 2 на посаді «обробник виробів з деревини, що працює із застосуванням лакофарбових матеріалів, які містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, код 2230602а-16314» в період з 6 листопада 1991 року по 8 жовтня 1999 року; в іншій частині позовних вимог суд відмовив; стягнув з відповідача на користь позивача 551 грн 20 коп. судового збору та 523 грн 64 коп. витрат на правову допомогу.

Апеляційний суд Дніпропетровської області 21 червня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ПАТ «Дніпропетровський меблевий комбінат» видати уточнювальну довідку.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 15 липня 2016 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

12 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернулася із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підтвердження підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 15 липня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів про роботу позивачки у шкідливих умовах із застосуванням лакофарбових матеріалів, які містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

Натомість у постанові від 10 вересня 2013 року Верховного Суду України міститься висновок про те, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є факт перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження роботи працівника за відповідною професією за результатами атестації робочого місця. Результати атестації робочого місця за умовами праці, підтверджують такі документи: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, висновки, викладені в ухвалі суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, не суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, на яку заявниця посилається на обґрунтування своїх вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський меблевий комбінат», третя особа - управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, про зобов'язання видати уточнювальну довідку та відшкодувати моральну шкоду за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко