АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Пікуль А.А.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Гриня Костянтина Андрійовича на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року,

встановила:

11.09.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № Д06-01-80 МК від 27.10.2006 року в сумі 38 907,70 грн. та відшкодувати судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 27.10.2006 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Д 06-01-80 МК, відповідно до якого банк зобов'язався надати останньому кредит у розмірі 101 000 грн. на термін до 26.10.2011 р., а ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у відповідності до умов договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором №Д 06-01-80 МК між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №06-01-80 П від 27.10.2006 р.

У порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконав, не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв'язку з чим станом на 11.06.2015 р. має заборгованість в сумі 144 724,81 грн., що складається з заборгованості по кредиту в сумі 32 315,47 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 64 242,93 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 48 166,41 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість в сумі 105 817, 11 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути різницю між сумою заборгованості в розмірі 144 724,81 грн. та сумою заборгованості, що була стягнута за рішенням суду, в сумі 105 817,11 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 08 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гринь К.А. просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що судом допущено однобічність та неповноту судового розгляду, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належного та допустимого доказу щодо наявної заборгованості відповідача станом на 11.06.2015 р., а також відсутності доказів про період, за який стягується кредитна заборгованість. Посилаючись на правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року (справа № 6-154 цс15), суд першої інстанції зазначив про відсутність доказів про періодичність внесення платежів, а також з якого часу позивач обраховує строк позовної давності.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.10.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Д 06-01-80 МК від 27.10.2006 р., відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит у розмірі 101000 грн., на підставі попередньої вимоги згідно п.2.1.2 цього договору в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту і сплати відсотків згідно графіку погашення кредиту та відсотків, який є невід'ємною частиною цього договору, комісії та винагороди, штрафу і пені в обумовлені даним договором терміни. Термін погашення кредиту - 26 жовтня 2011 року включно.

За користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п.2.4.1, 3.3, 3.4 даного договору, позичальник сплачує відсотки в розмірі 20% річних (п.3.1 договору).

Відповідно до ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.1.3, 2.3.1, 3.3 даного договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від ставки, зазначеної в п.3.1 даного договору, розрахованої від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом (п.3.2 договору).

При порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.2.2.2, 3.1, 3.2, 3.3 цього договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п.1.3, 2.2.3, 2.3.1, 2.2.8, 3.3 цього договору, винагороди, комісії, що передбачено п.п.3.5, 3.7 цього договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,2% від суми непогашеного платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (п.4.1 договору).

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.4.1 даного договору, здійснюється протягом 3 ( трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконано позичальником (п.4.2 договору).

В забезпечення виконання зобов'язань за Договором № Д 06-01-80 МК, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 06-01-80П від 27 жовтня 2006 року.

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, що виникла станом на 28.03.2013 р. в сумі 95817,11 грн. та з ПАТ «Акцент_Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 в сумі 10 000 грн.

Вказана заборгованість складалась з заборгованості: за кредитом - 32315,47 грн.; процентам за користування кредитом - 55410,03 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань -18 091,61 грн. (а.с.4).

Таким чином, предметом спору є заборгованість, що виникла за період з 28.03.2013 р. по 11.06.2015 р., та яка складається з заборгованості про процентам за користування кредитом - 8 832,90 грн. та заборгованості по пені в сумі 30 074,80 грн.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено, що відповідачі до винесення рішення у справі судом першої інстанції заяви до суду про застосування позовної давності не подавала.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову виходячи з того, що позивачем пропущено строки позовної давності, а також відсутність доказів щодо наявної заборгованості та періоду, за який вона стягується, є необґрунтованим.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки жодних доказів виконання відповідачами своїх зобов'язань за договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду позивачем та ніким не спростований, колегія судів вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність заявлених позовних вимог є помилковим.

Допущені судом першої інстанції порушення норм права в частині неповного з'ясування обставин справи, що мають значення для вирішення справи, призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову, стягнення процентів за користування кредитом в сумі 8 832,90 грн. та пені в сумі 4 416,45 грн., що становить 50% від суми невиконаного зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені колегія суддів виходить з таких підстав.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи, що нарахована позивачем пеня за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором значно перевищує суму заборгованості, яку позивач просить стягнути, доказів на підтвердження завдання кредитору збитків внаслідок порушення боржником свого зобов'язання суду не надано, а також враховуючи ступінь виконання своїх зобов'язань боржником, колегія суддів дійшла висновку про можливість зменшення розміру пені до суми 4 416,45 грн., що становить 50% від розміру невиконаного зобов'язання, з приводу якого виник спір.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 557,80 грн., по 1 278 грн. 90 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №Д 06-01-80 МК від 27.10.2006 р. у розмірі 13 249,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 557,80 грн., по 1 278 грн. 90 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

Справа № 22-ц/796/4793/2016

Головуючий у суді першої інстанції: ВеличкоТ.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.