Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С.,

народних засідателів - Івановської О.В., Куліуш М.А.

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

прокурора - Іванової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_1, визнаної у судовому порядку недієздатною, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку відносно ОСОБА_2 ,1956 року народження, яку за направленням психоневрологічного диспансеру 04.10.2016 року о 16 год.15 хв. було госпіталізовано до відділення №8 Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ», доставлену швидкою психіатричною бригадою, у зв'язку з погіршенням психічного стану: порушенням сну,пішла з дому, ходила по храмах, стала поводити себе неадекватно, лягла на землю, була виявлена екіпажем поліції, свої дані надавати відмовлялась, інструкцій не виконувала, документів при собі не мала.

Посилається на те, що згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2004 року ОСОБА_2., визнана недієздатною, їй було призначено опікуна ОСОБА_3. а затим другого опікуна ОСОБА_4

Зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра.

Мотивує вимоги тим, що при госпіталізації опікун ОСОБА_4 надала згоду на госпіталізацію ОСОБА_2

Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення.

Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення СУДОВОГО контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Зазначає, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад у формі : Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Виражений апатико - дисоціативний тип дефекту. Параноїдний синдром.

У зв'язку з вищевикладеними обставинами та враховуючи загострення психічного захворювання та стану ОСОБА_2,оскільки остання потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару звертаються з вказаною заявою до суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, обґрунтувавши необхідність госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_2, просила суд задовольнити заяву, оскільки остання потребує лікування відносно її стану саме в умовах стаціонару, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, переоцінювання власних можливостей, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, некритичності свого стану та її погодження на лікування.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечує проти вимог та просить задовольнити заяву, оскільки вважає необхідним своє лікування в лікарні.

Заінтер. особа - ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги підтримує, просить суд застосувати лікування, оскільки стан підопічної сильно загострився, вона втікає з дому, блукає, в квартирі вчиняє неадекватні вчинки, не розуміє своїх дій, вважає, що її госпіталізація є необхідною на даний час з метою покращення її стану і лікування стаціонарно доцільне, вона не може самостійно оцінювати свої вчинки та дії, не спить, тривожна,відчуває постійний страх за своє життя, вважає, що її переслідують і тому необхідно надання їй допомоги в умовах саме стаціонару.

Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_2, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра

Відповідно до статті 14 Закону України « Про психіатричну допомогу « - Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного заклад на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення СУДОВОГО контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 05.10.2016 року ОСОБА_2- страждає тяжким психічним захворюванням з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Виражений апатико - дисоціативний тип дефекту. Параноїдний синдром. Потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та стану хворої.

З наданого суду рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.08.2016 року, вбачається, що ОСОБА_2, визнана недієздатною рішенням суду від 20.12.2004 року та їй призначено другого опікуна ОСОБА_4( а.с.2, 3).

З наданих суду матеріалів вбачається, що опікуном ОСОБА_4 дано згоду на госпіталізацію ОСОБА_2 у зв'язку з загостренням її психічного стану з метою покращення її стану ( а.с.13).

Встановлено, що в зв'язку з наявністю у хворої психічного розладу, що виражається у висловлюванні відривчастих маячних ідей особливого значення, некритичності до стану свого здоров'я, захворювання, його проявів, погіршення психічного стану в результаті чого перестала спати, тікає з дому, блукає по храмах, погодженням її на перебування у стаціонарі та лікування та потреби стаціонарного лікування, суд вважає необхідним задовольнити вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 14,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію до Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко
Народні засідателіО.В. Івановська М.А. Куліуш