Справа № 541/1370/15-ц
Номер провадження 2/541/16/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 травня 2016 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : головуючого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

В червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області про визнання права власності на частину будинковолодіння в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 в грудні 2014 року, вона, маючи законне право на спадкування, як непрацездатна вдова, прийняла цю спадщину. Проте, оформити в порядку спадкування частину житлового будинку і господарських будівель, розташованих по вул. Вокзальна, 60 А в м. Миргороді Полтавської області, не може по причині відсутності у неї правовстановлюючого документу на це будинковолодіння. Крім того спадкоємцем за заповітом, що також прийняв спадщину, є відповідач ОСОБА_2.

Користуючись своїми процесуальними правами, в листопаді 2015 року позивач подала суду письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог та про залишення без розгляду частини заявлених позовних вимог / а.с. 122 /.

Ухвалою суду від 04 травня 2016 року заяву ОСОБА_1 про залишення без розгляду частини заявлених позовних вимог задоволено / а.с. 157 /.

В судовому засіданні позивач і її представник адвокат ОСОБА_4, що діє на підставі відповідних повноважень / а.с. 48, 49 /, уточнений позов підтримали, просили задовольнити його, визнавши за позивачем право власності на ? частину спірного домоволодіння. З пояснень сторони позивача вбачається, що після смерті чоловіка позивача відкрилася спадщина і ОСОБА_1 на підставі ст. 1241 ч. 1 ЦК України, незалежно від заповіту залишеного на імя відповідача ОСОБА_2, має право на спадкування частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом. Між тим через відсутність у позивача правовстановлюючого документу на спадкове майно, вона не може оформити цю спадщину.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_5, який діє на підставі відповідних повноважень / а.с. 57, 58 /, заявлений позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. З пояснень сторони відповідача слідує, що позивач не має права на спадкування, оскільки шлюб між нею та батьком відповідача був фактично припинений, а відповідний позов про розірвання такого шлюбу перебував на розгляді в суді. Крім того, будівництво житлового будинку батько відповідача здійснював за власні кошти. В дане судове засідання сторона відповідача не прибула, будучи належним чином, в тому числі і відповідно до положень абзацу 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомленою про день, час та місце розгляду справи / а.с. 153, 154, 155 /. Про можливу зміну місця свого проживання, в супереч вимогам ст. 77 ч. 1 ЦПК України, відповідач суд не повідомила.

Представник відповідача від Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції в Полтавській області в судові засідання не прибув жодного разу, свого ставлення до заявленого позову не висловив, направивши листа в якому стверджував про те, що ніякими чином права позивача цей орган не порушував / а.с. 29 /. За наявними в суді даними Реєстраційна служба Миргородського міськрайонного управління юстиції в Полтавській області не є юридичною особою, а відтак не має цивільної дієздатності та цивільної правоздатності, тобто, не може бути стороною у справі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних обгрунтувань.

Як встановлено судом, з 23 жовтня 1990 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі / а.с. 6 /.

В вересні 2003 року рішенням органу місцевого самоврядування видано дозволи управлінню архітектури та містобудування на затвердження акту про закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію і оформлення ОСОБА_3 права власності на будинковолодіння по вул. Вокзальна, 60 А в м. Миргороді / а.с. 7, 8 /.

За життя чоловік позивача ОСОБА_3 залишив заповіт на все своє майно і права на імя своєї дочки відповідача по справі ОСОБА_2 / а.с. 43, 44 /.

02 грудня 2014 року спадкодавець ОСОБА_3 помер в м. Миргород Полтавської області, внаслідок чого відкрилася спадщина / а.с. 10 /.

Таку спадщину у встановленому законом порядку прийняли позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, що підтверджується копіями матеріалів відповідної спадкової справи / а.с. 32, 40 /.

Постановами приватного нотаріуса від 03.06.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді часток житлового будинку, після померлого чоловіка, позивачу відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння / а.с. 16, 17 /.

Під час перебування цього спору в провадженні суду відповідач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до позивача ОСОБА_1 про усунення її від права на спадкування за законом / а.с. 131, 132 /.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2016 року, яке набрало законної сили, у задоволенні такого позову відмовлено. Цим же рішенням встановлено обставини, на основі яких ОСОБА_1 має право на спадкування після померлого чоловіка / а.с. 141 143 /.

За приписами ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки позивач має право на спадкування після померлого ОСОБА_3 відповідно до ст. 1241 ч. 1 ЦК України як непрацездатна вдова / а.с. 5/, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від спадщини, а навпаки вчинила дії по її прийняттю, вважається, що вона, прийняла спадщину.

Виходячи із засад диспозитивності, визначених ст. 11 ЦПК України, позивач просила визнати за нею право власності на ? частку спірного домоволодіння, зважаючи на спадкування відповідачем ОСОБА_2 за заповітом.

З цих підстав суд приходить до висновку про те, що позивач набула право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями, що перебували у власності спадкодавця.

В ході розгляду справи по суті стороною позивача відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України та у строки, імперативно визначені ст. 27 ч. 2 ЦПК України, суду не надано належних і допустимих доказів порушення її прав Реєстраційною службою Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області. З огляду на це у задоволенні заявленого позову до цього відповідача слід відмовити, а отже позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 60, 62, 64, 208, 209, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1261, 1297 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частку житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а», загальною площею 78,4 кв. м, погребу під частиною будівлі літ. «а-1», господарських споруд № 1 5, розташованих по вул. Вокзальна 60 А в м. Миргород Полтавської області в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, який помер 02 грудня 2014 року.

В задоволенні позову до Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії такого рішення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_6