АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/1086/16 Головуючий в 1 інстанції:
Єдиний унікальний номер справи: 666/5422/15-ц ОСОБА_1
Доповідач : Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 року квітня місяця 28 дня колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Бездрабко В.О.

Суддів : Борка А.Л.

ОСОБА_2

Секретар : Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 03 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №, відповідно до умов якого позичальник отримав споживчий кредит у розмірі 21 643,68 грн. зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 24 % річних на строк 24 місяці.

22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги за кредитним договором від 03 лютого 2014 року.

Оскільки ОСОБА_3 належним чином не виконує умови договору, станом на 25 серпня 2015 року існує прострочена заборгованість у загальному розмірі 28 114,22 грн., з яких: 20 151,05 грн. заборгованість за кредитом; 3 492,77 грн. проценти за користування кредитом; 4 470,40 грн. комісія, яку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути на свою користь з відповідача, вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 лютого 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_3, його представник не зявилися, причини неявки не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 лютого 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до умов якого позичальник отримав кошти у розмірі 21 643,68 грн. та зобовязався сплатити проценти за користування коштами у розмірі 24 % річних на строк 24 місяці.

Відповідно до п. 1.2 договору кредит ОСОБА_3 наданий на придбання товару. В підтвердження отримання позичальником кредиту є: рахунок фактура № тє-0000035 від 03 лютого 2014 року; квитанція до прибуткового касового ордеру № 728 від 03 лютого 2014 року; видаткова накладна № тє-0013862 від 03 лютого 2014 року та специфікація до кредитного договору (а.с.24-27).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Докази прав нового кредитора у зобовязанні передбачені ст. 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За приписами ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша ст.1078 ЦК України).

Зміст договору факторингу полягає у переході до фактора права вимоги до боржника, тобто останній зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. У повідомленні повинно бути визначено грошову вимогу, яка піддягає виконанню, а також вказано фактора, якому має бути здійснено платіж.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір факторингу №22/12/14/1-2, відповідно до п.1 якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.

За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобовязань за кредитними договорами (п.1.3).

Згідно п. 6.1.2 загальний портфель заборгованості переданий за цим договором складає 56 984 836,10 грн.

Розділом 2 договору визначено, що фактор одержує право вимоги щодо боржників фізичних осіб, які уклали з клієнтом кредитний договір та не виконують своїх зобовязань за ним, які зазначені у Додатках до договору.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір факторингу від 22 грудня 2014 року не містить положень про передачу фактору вимог за кредитним договором, укладеним саме з ОСОБА_3

Проте погодитись з висновком суду не можна.

Відповідно до витягу з Додатку 1 до договору факторингу від 22 грудня 2014 року, вбачається, що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги, у тому числі, за кредитним договором №, укладеним з ОСОБА_3 який містить найменування боржника, адресу його реєстрації, номер та дату кредитного договору та розмір заборгованості, який станом на 22 грудня 2014 року становить 28 114,22 грн. та складається із: боргу за кредитом - 20 151,05 грн., заборгованості по процентам 4 470,40 грн.; комісії 3492,77 грн.(а.с.53)

Матеріали справи свідчать, що 05 січня 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направлялася боржнику письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові (а.с.30).

Враховуючи положення ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, договір факторингу №22/12/14/1-2 від 22.12.2014 року з додатками до нього, можна дійти висновку, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у передбачений законом спосіб набув права вимоги за кредитним договором № від 03 лютого 2014 року,укладеним з відповідачем.

ОСОБА_3 належним чином не виконав своїх зобовязань за кредитним договором та станом на 25 серпня 2015 року має загальну заборгованість перед товариством у розмірі 28 114,22 грн., яка фактором з часу набуття права вимоги не змінювалася.

Отже, вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції, не врахував та не надав належної правової оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до ст. 309 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2557,8 грн. (1218,00 грн. за подання позову + 1339,80 грн. за подання апеляційної скарги).

З огляду на викладене апеляційну скаргу ТОВ "ОТП Факторинг Україна" слід визнати обґрунтованою й такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити .

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 лютого 2016 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 114,22 грн. та судові витрати у справі у розмірі 2557,8 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : А.Л. Борко

ОСОБА_2