Справа №639/1752/16-ц
Провадження №2/639/1002/2016
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Жовтневий районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, позбавлення особи права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Жовтневий районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просив суд усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку, виселити ОСОБА_2 з квартири та вселити ОСОБА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач на даний час зареєстрований за вказаною адресою, але там фактично не зявляється.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, а позивач змушена сплачувати комунальні послуги, які нараховуються в тому числі й на відповідача, внаслідок чого зазнає матеріальних збитків.

У зв'язку з викладеним представник позивача і звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 16.08.2013 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.

Представник третьої особи Жовтневого РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва НОМЕР_1, виданого 12.11.2015 року приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А. Право власності зареєстровано 12.11.2015 року. (а.с. 7-8)

Згідно відповіді АДП ГУ ДМС України в Харківській області від 31.03.2016 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26)

Як пояснив суду представник позивача, ОСОБА_2 є колишнім власником квартири та на теперішній час в квартирі не проживає, а факт його реєстрації порушує права власника.

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім власником квартири АДРЕСА_2. (а.с. 7)

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням.

Таким чином, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 у зв'язку із припиненням права власності, факт його реєстрації носить формальний характер, та порушує права нового власника ОСОБА_1

При цьому, суд не вбачає підстав для зняття ОСОБА_2 з реєстрації.

Згідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

За таких обставин, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням саме по собі є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Стосовно вимог про виселення відповідача та вселення ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Частиною 3 даної статті передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 втратив право власності на квартиру АДРЕСА_2 внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації, а тому він підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. (а.с. 7)

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 фактично обмежена у вільному користуванні нерухомим майном суд також вважає за необхідне вселити її до належної їй квартири.

Підсумовуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 653,60 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст.ст. 11, 317, 319, 321, 328, 334, 346, 391 ЦК України, ст. 109 ЖК Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Жовтневий районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, позбавлення особи права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою АДРЕСА_3.

Висилити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_4.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_4.

У задоволені іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1 653,60 грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят три гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович