Ухвала

іменем україни

26 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування шкоди та завданих збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_9, яка діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування шкоди та завданих збитків.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 01 червня 2011 року він як фізична особа-підприємець уклав із громадянином ОСОБА_10 договір купівлі-продажу дверей марки Porta № 17, за яким зобов'язався на умовах 100 % передплати поставити на адресу покупця двері в строк до 01 червня 2012 року. ОСОБА_10 сплатив йому 118 663 грн. 19 травня 2012 року з вини відповідачів, яка встановлена рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, сталося залиття вказаного приміщення, в результаті якого двері зіпсувались. Внаслідок пошкоджень дверей ОСОБА_10 відмовився від прийняття товару. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2014 року з нього на користь ОСОБА_10 були стягнуті грошові кошти в сумі 118 663 грн та судовий збір 1 186 грн 63 коп. Зазначав, що рішення суду він виконав і повернув ОСОБА_10 вищезазначену суму. Пошкоджені двері він продав з уцінкою, отримавши від продажу 13 923 грн. Таким чином, внаслідок залиття йому заподіяно шкоду на суму 81 008 грн 80 коп. Крім того, він не отримав прибуток у розмірі 23 731 грн 20 коп.

Враховуючи вищевикладене, просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 81 008 грн 80 коп. та упущену вигоду в розмірі 23 731 грн 20 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 на користь фізичної особи-підприємцяОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 81 008 грн 80 коп. та упущену вигоду в розмірі 23 731 грн 20 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_9, яка діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відмову в позові, виходячи з того, що позивач не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що двері було пошкоджено залиттям, що сталось в травні 2012 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи неприпустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України це рішення підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, яка діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

В.А.Нагорняк