Номер провадження: 22-ц/785/3276/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 - «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

11.11.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18 366,01 грн. за кредитним договором № б/н від 09.11.2007 року.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що 09.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за № б/н, відповідно до умов якого банк надав позичальникові кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повертає та проценти не сплачує.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2014 року позов задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 18 366,01 грн. за кредитним договором № б/н від 09.11.2007 року, вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.04.2015 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.09.2015 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 21.04.2015 року скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

09.12.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8 143,30 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено за спливом строку позовної давності.

09.03.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подали апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просять рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно з умовами кредитного договору № б/н від 9 листопада 2007 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1, банк надав позичальнику кредит в сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 12 ).

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач 9 листопада 2007 року підписав заяву, якою підтвердив свою згоду на отримання кредиту та, що погоджується з Умовами і правилами надання банківських послуг. (а.с.12).

Згідно п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с. 13-17).

Отже, судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором кредиту виконав, а відповідач зобов'язаний був повернути кредитні кошти у строк до 9 листопада 2008 року. Однак відповідач свій обов'язок у зазначений строк не виконав.

Статею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Обґрунтування позивача в заяві стосовно того, що договір кредиту щорічно пролонговується та на теперішній час діє, тому строк позовної давності не пропущено, районний суд правильно вважав необґрунтованими, оскільки строк дії договору і термін виконання зобов'язання в законодавстві визначаються як різні поняття відповідно до вимог ст.ст. 530, 631 ЦК України.

В даному випадку термін виконання зобов'язання відповідача був обмежений строком, зазначеним в п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, у всякому випадку обмежений строком дії банківської карти, який визначений червнем 2010 року.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст. 261 ЦК України ).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, починаючи з 1 липня 2010 року у банку виникло право на звернення до суду із позовом про стягнення простроченої заборгованості за кредитом. Однак, з вказаним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду звернувся тільки 11 листопада 2014 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності.

9 грудня 2015 року відповідач письмово звернувся до суду першої інстанції про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України ).

Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов до обґрунтованого висновку про у задоволенні позовних вимог банку у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 07.10.2011 року по 07.10.2014року, тобто за три роки, які передували зверненню із позовом до суду. Згідно, розрахунку банку, відповідачу по укладеному кредитному договору від 09.11.2007 року, нарахована заборгованість на загальну суму 8143,30грн., з яких: 5949,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 07.10.2011р. по 07.10.2014р.; 1567,70 - заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 07.10.2011р. по 07.10.2014р.; а також штрафи відповідно до Умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 375,87 грн. - штраф (процентна складова). (а.с. 168-173).

Представник банку обґрунтував наведену позицію банку суду апеляційної інстанції тим, що банк мав право нараховувати проценти на неповернуту відповідачем суму кредиту і після спливу терміну дії банківської платіжної картки, тобто після червня 2010 року та вважав, що підлягає стягненню сума нарахувань за три роки до звернення із позовом до суду.

Колегія суддів вважає таку думку представника банку помилковою та такою, що протирічить наведеним раніше положенням закону, оскільки, таке право у банку тривало протягом трьох років до 1 липня 2013 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є не доведеними та не підтвердженими, у зв'язку з чим не підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 38, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

27.04.2016 року м. Одеса