Провадження № 2/752/799/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, пені, трьох процентів річних від простроченої суми, моральної шкоди,-

встановив?

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, пені, суму встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, моральної шкоди.

Мотивував свої вимоги тим, що 30 травня 2014 року близько 16 години 30 хвилин на шляхопроводі метро Чернігівська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу», р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «ДАФ», р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у порушень вимог правил дорожнього руху України, та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було пошкоджено.

Позивач вказує, що оскільки відповідачем не було забезпечено прибуття його представника для огляду транспортного засобу «Деу», р.н. НОМЕР_3 та не здійснено оцінку з метою визначення розміру страхового відшкодування, то він самостійно звернувся до експерта - авто товарознавця.

Згідно висновку № 207 експертного автотоварозначого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 13 червня 2015 року, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Деу», р.н. НОМЕР_3 необхідного для усунення пошкоджень отриманих у ДТП 30 травня 2014 року без урахуванням ПДВ у вартості ремонтних робіт, з урахуванням суми ПДВ 20% у вартості ремонтних матеріалів, з урахуванням ПДВ 20% у вартості запасних частин складає 14822 гривні 83 копійки.

На момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ДАФ», р.н. НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» з лімітом відповідальності 50000 гривень. Франшиза 1000 гривень.

Позивач просить суд стягнути з відповідача ПАТ Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 15822 гривні 83 копійки, пеню у розмірі 4570 гривень 85 копійок, три проценти річних від простроченої суми, що становлять 316 гривень 03 копійки, 450 гривень витрат за виготовлення висновку експерта, 3000 моральної шкоди, та судові витрати, які становлять 3190 гривень витрат на правову допомогу та 271 гривню 61 копійку судового збору.

В судовому представник позивача підтримала вимоги позовної заяви та просила задовольнити її у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» надіслав до суду письмові заперечення у яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 6420 гривень 38 копійок.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2014 року ОСОБА_2 був визнаний винним у порушень вимог правил дорожнього руху України, та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу. Зазначеною постановою встановлено, що 30 травня 2014 року близько 16 години 30 хвилин на шляхопроводі метро Чернігівська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу», р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «ДАФ», р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Власником автомобіля «Деу», р.н. НОМЕР_3 є позивач ОСОБА_1

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ДАФ», р.н. НОМЕР_2 була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9750441 у ПАТ Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» з лімітом відповідальності 50000 гривень. Франшиза 1000 гривень.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні(страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої завдана шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача, що відповідачем не було здійснено дій направлених на оцінку шкоди завданої транспортному засобу «Деу», р.н. НОМЕР_3, оскільки з матеріалів додатку до заперечень вбачається, що ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» було виготовлено звіт № 53/42.09.15, відповідно до висновків якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ становить 8304 гривень 46 копійок.

Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення, саме зазначений висновок, оскільки на погляд суд він є повним, об'єктивним та проведеним з використанням необхідної методичної літератури.

При цьому суд вважає, що зазначена сума відшкодування є вірною, оскільки така визначена за вирахуванням розміру втрати товарного вигляду транспортного засобу та з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу.

Виходячи з такого, суд вважає, що вірним розміром страхового відшкодування є 6643 гривні 57 копійок за вирахуванням суми ПДВ та суми франшизи.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються

витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 32.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Згідно ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду за який нараховується пеня.

В конкретному випадку, суд вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для задоволення вимог в частині стягнення з відповідача пені, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити, коли саме позивач надав відповідачу повний пакет документів необхідний для здійснення виплати страхового відшкодування.

Крім того, суд вважає необхідним вказати на ту обставину, що до виниклих правовідносин не має підстав застосовувати правила ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується моральна шкода передбачена пунктами 1,2 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, при цьому страховик відшкодовує не більше ніж п'ять відсотків ліміту, визначеного пунктом 9.3 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд дійшов висновку про неможливість задоволення такої вимоги, оскільки в ході розгляду справи позивачем не доведено перед судом факту завдання моральної шкоди саме з вини відповідача, а так само не надано обґрунтування отримання такої шкоди.

З матеріалів позову та пояснень позивача з приводу завдання йому моральної шкоди вбачається, що останній в обґрунтування таких позовних вимог обмежився лише загальними висловами без наведення будь-яких конкретних обставин, та посилань на докази в доведеність таких обґрунтувань, які б надали суду можливість дійти категоричного висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 3190 гривень витрат на правову допомогу та 271 гривню 61 копійку судового збору.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, пені, трьох процентів річних від простроченої суми, моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 6643(шість тисяч шістсот сорок три) гривень 57 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 3461(три тисячі чотириста шістдесят одна) гривня 61 копійку судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак