Справа № 529/353/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Диканського району Полтавської області , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що після смерті ОСОБА_4 вона, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, що складається з домоволодіння та земельної ділянки площею 0,30 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані в с. Михайлівці Диканського району Полтавської області, однак через відсутність правовстановлюючого документа на ім'я померлого на цей будинок та відсутність відомостей у Державному земельному кадастрі на земельну ділянку позбавлена можливості оформити право власності на це майно, позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги підтвердили та просили їх задоволити.

Від відповідача - ОСОБА_2 сільської ради Диканського району Полтавської області /далі - ОСОБА_2 сільська рада/ - надійшов лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Відповідач ОСОБА_3 до суду повтороно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи, заперечень проти позову чи клопотання про відкладення судового засідання не подала.

Третя особа приватний нотаріус Диканського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_7 /далі - приватний нотаріус ОСОБА_7І./ - заперечень проти позову не подав, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі представника відповідача ОСОБА_2 сільської ради, відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2012 року в м. Полтаві помер ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 216461, виданим 07 серпня 2012 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області.

За життя нині померлий ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 046831 /далі - Державний акт/, виданого 14 червня 2000 року ОСОБА_2 сільською радою народних депутатів, володів земельною ділянкою площею 0,30 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Михайлівці Диканського району Полтавської області. Державний акт був виданий у визначеному на той час порядку і зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 933. Належність вказаної землі нині померлому ОСОБА_4 також підтверджено витягами про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданими відділом Держгеокадастру у Диканському районі Полтавської області 16.12.2015 року.

Відповідно до положень ст. 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами. Положенням ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту реєстрації цих прав. Однак зміст ст. 125 ЗК України та порядок реєстрації земельних ділянок був змінений у 2009 році, а Закон України "Про Державний земельний кадастр" почав діяти лише з 01.01.2013 року, тобто після видачі ОСОБА_4 державного акта та після смерті останнього.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказана вище земельна ділянка належала нині померлому ОСОБА_4 на законних підставах, хоча в подальшому після зміни земельного законодавства і не була внесена до Державного земельного кадастру, а тому є спадковим майном.

Крім вказаної земельної ділянки нині померлому ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВК № 252594, виданого 13 червня 2000 року Диканською державною нотаріальною конторою Полтавської області та зареєстрованого за № 874, належало домоволодіння, яке розташоване по пров. Піонерському, 7/1в с. Михайлівці Диканського району Полтавської області. Як вбачається з ОСОБА_6 звіту про оцінку майна, вказане домоволодіння в цілому складається з житлового будинку літ. "А1", житлової прибудови - літ. А1-1, літньої кухні - літ. Б, сараїв - літ. В, Г, навісу - літ. В1, вбиральні - літ. у, водогону дворового № 1. Нині померлий ОСОБА_4 вказаним домоволодінням володів, проживав у ньому до своєї смерті як власник, однак за життя не встиг у встановленому законом порядку виготовити правовстановлюючий документ на своє ім'я.

Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення у померлого ОСОБА_4 права власності на спірне домоволодіння, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки за життя ОСОБА_4 правомірно набув право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування, хоча і не встиг у встановленому законом порядку виготовити правовстановлюючий документ на своє ім'я на нього, суд приходить до висновку, що це майно також належало йому на законних підставах, а тому є спадковим.

Як вбачається з заповіту, посвідченого 04 липня 2012 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповів все своє майно ОСОБА_8 - позивачу по справі.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ч. 2, 1233, 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу її відкриття не заявив про відмову від неї.

З довідки Диканської держнотконтори вбачається, що після смерті ОСОБА_4 03.04.2013 року була заведена спадкова справа на підставі заяви позивача про прийняття спадщини. Окрім вказаної заяви позивача у спадковій справі такоє є заява від відповідача ОСОБА_3 про прийняття спадщини. Однак позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно через відсутність відомостей про спірну земельну ділянку у Державному земельному кдастрі, а також відсутність правовстановлюючого документа на спірне домоволодіння на ім'я нині померлого ОСОБА_4

Враховуючи, що вказана вище земельна ділянка та домоволодіння є спадковим майном, яке належало померлому ОСОБА_4 на законних підставах, позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після його смерті, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 328, 1218, 1220 ч. 2, 1233, 1268, 1270 ч. 1 ЦК України, 23, 125 ЗК України, ст. ст. 86, 100 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку плорщею 0,30 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Михайлівці Диканського району Полтавської області та належала померлому 06 серпня 2012 року ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії серії ІІ-ПЛ № 046831, виданого 14 червня 2000 року ОСОБА_2 сільською радою народних депутатів Диканського району Полтаської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 933.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок, який розташований по пров. Піонерському, 7/1 в с. Михайлівка Диканського району Полтавської області, який в цілому складається з житлового будинку літ. "А1", житлової прибудови - літ. А1-1, літньої кухні - літ. Б, сараїв - літ. В, Г, навісу - літ. В1, вбиральні - літ. у, водогону дворового № 1 та належав померлому 06 серпня 2012 року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом серії АВК № 252594, виданого 13 червня 2000 року Диканською державною нотаріальною конторою Полтавської області та зареєстрованого за № 874.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: