Справа № 527/1122/16-ц
провадження 2/527/411/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Левицької Т.В.,

при секретареві - Папенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 до Обознівської сільської ради Глобинського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору - сектор державної реєстрації Глобнської районної державної адміністрації Полтавської області, приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Люба Жанна Миколаївна, відділ Держгеокадастру у Глобинському районі, ОСОБА_3 -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_4 31.05.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом.

Обґрунтував наступним. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер - ОСОБА_5, після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1, належний спадкодавцю на праві власності. Позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом.

При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті ОСОБА_5 не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на викладене, представник позивача прохав суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом померлого ОСОБА_5 право власності на вказане нерухоме майно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_4 не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача - Обознівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, представник третьої особи - сектору державної реєстрації Глобнської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи - приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Представники третіх осіб - відділу держгеокадастру у Глобинському районі в судове засідання не з»явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направили.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5. За життя - 27 квітня 2015 року, він склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області за реєстровим № 371, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося на день смерті, заповів - ОСОБА_1 (позивачу у справі). Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано.

Згідно дослідженої судом спадкової справи № 98/2015, заведеного після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, позивач прийняла спадщину за заповітом, в установлений законом строк, подавши до державної нотаріальної контори відповідну заяву.

Приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М. постановою від 16 травня 2016 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно.

Згідно технічного паспорту за адресою: АДРЕСА_2, було побудовано: прибудову до літньої кухні літ. «б», літню кухню літ. «Б»- в 1947 році, житловий будинок, літ. «А-1», яму вигрібну №4- в 1981 році, колодязь №5 - в 1982 році, сарай - гараж літ. «В», прибудову до сараю літ. «д», сарай - гараж літ. «Д», убиральню літ. «К», огорожу №1, ворота №2, огорожу №3 - у 1987 році, погріб з шийкою літ.під3, гараж літ. «Ж», сарай літ. «З» - у 1989 році.

На час будівлі спадкодавцем будинку питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння

Згідно виписки з погосподарської книги та довідок виконавчого комітету Обознівської сільської ради № 162 від 28.04.2016 року № 187 від 18.05.2016 року за ОСОБА_5 значився житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1, на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець ОСОБА_5 за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку.

Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Глобинської РДА від 31.05.2016 року № 879/02-04, будівлі розташовані в АДРЕСА_1, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до пп.10) п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868 підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду про визнання права власності на об"єкт нерухомого майна.

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч.5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Встановивши, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1, суд прийшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за заповітом.

Визнання права власності за ОСОБА_1 на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем, та не порушує прав чи інтересів інших осіб, зокрема, спадкоємців, які мали спадкове право на інше нерухоме майно.

Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11,30, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Растворово Мещовського району Калужської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, право власності на нерухоме майно: житловий будинок літ. «А-1» площею 98,40 кв.м., загальною площею 129,2 кв.м., житловою площею 80,6 кв.м., службовою площею 48,6 кв.м., погріб з шийкою літ. «підЗ» площею 10,80 кв.м.; прибудову до літньої кухні літ. «б» площею 18,90 кв.м.; літню кухню літ. «Б» площею 47,00 кв.м.; сарай-гараж літ. «В» площею 54,10 кв.м.; прибудову до сараю літ. «д» площею 21,80 кв.м.; сарай-гараж літ. «Д» площею 32,40 кв.м.; гараж літ. «Ж» площею 40,00 кв.м.; сарай літ. «З» площею 31,10 кв.м.; убиральню літ. «К» площею 3,60 кв.м.; огорожу літ. «№ 1»; ворота літ. «№ 2»; огорожу літ. «№ 3»; яму вигрібну літ. «№ 4»; колодязь літ. «№ 5», які розташовані на приватизованій земельній ділянці 0,25 га., для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька