Номер провадження 2/631/22/16
Номер справи 631/925/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року ОСОБА_1

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Покальчука Ю.М.

при секретарі Євсюковій О.В.

з участю позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В

До Нововодолазького районного суду з позовом звернулася ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 пояснила, що 24.05.2015 року, приблизно у 10 годин дня, відповідач ОСОБА_4 публічно в присутності свого чоловіка, ОСОБА_6, почала висловлюватися нецензурною лайкою в адресу позивачки та її чоловіка, ОСОБА_7, з приводу того, що він прибрав сухі гілки зі своєї земельної ділянки.

Позивачка вважає, що неправомірними діями відповідача були принижені її гідність та честь і також завдана шкода, що виражена у моральних стражданнях та хвилюваннях, так як відповідач принизила позивачку перед іншими людьми.

У звязку в з вищевикладеним позивач вимушена звернутися з вищевказаним позовом до суду.

Резюмуючи свої вимоги позивачка просить визнати, що розповсюджені відповідачем відомості не відповідають дійсності та принижують її честь і гідність, а також зобов'язати відповідача зупинити протиправні дії відносно приниження честі та гідності проти ОСОБА_2 і стягнути з відповідача на її користь як відшкодування моральної шкоди 10000 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 з позовними вимогами ОСОБА_2 не погоджується, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви з наступних підстав. Відповідач вважає, що викладені в позовній заяві твердження не містять ніяких підтверджень. Позивачкою не надано відповідних доказів про те, що відповідач на протязі певного часу до 24.05.2015 року створювала конфліктні ситуації. Позивачка зазначає про те, що поведінка відповідача є неправомірною, але в чому це проявляється і якими обставинами це підтверджується не вказує і письмових доказів не надає. Тому відповідач ОСОБА_4 вважає, що вищевказаний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено ті обставини на які вона посилається у своїй позовній заяві. Крім того відповідач в судовому засіданні вказала на те, що вона на протязі багатьох років допомагала позивачці в догляді за дитиною, в веденні господарства, а позивачка в той час зловживала спиртними напоями та вела відверто аморальний спосіб життя, в результаті чого була позбавлена батьківських прав на своїх дітей, що не заперечувала і сама позивач по справі в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.ст. 8,10,11 ЦПК України, приймаючи в увагу принцип змагальності, надання доказів, а також доведеності їх з боку учасників процесу, суд вирішує позов в межах заявлених вимог, проаналізувавши свідчення позивача, відповідача, та свідків у справі окремо, а також в сукупності з іншими доказами, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши позивача та відповідача по справі, перевіривши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є необґрунтованим, та не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача по справі суд прийшов до висновку, що вищевказана позовна заява та доводи позивача є такими, що не підтверджені обґрунтованими доказами та фактами, а містять тільки припущення та недоведені твердження, оскільки згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Ті свідчення свідків сторони позивача які були допитані в судовому засіданні судом не приймаються як належні докази правової позиції позивачки оскільки вони дані зацікавленими особами на стороні позивача і на думку суду є упередженими по відношенні до відповідача.

Позивач в своєму позові, звертає увагу на те, що своїми діями відповідач принизила її честь, гідність та ділову репутацію, однак не підтверджує вищевикладене обґрунтованими доказами, а все викладене ґрунтується тільки на припущеннях та емоціях. Суд вважає, що за даними позовними вимогами немає фактів, які б доводили, що зазначені вище відомості наведені відповідачем мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача.

Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №-1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Наявність самого звернення позивача до лікаря за медичною допомогою не дає право суду прийняти рішення на її користь без доведення в судовому засіданні причинного звязку між діями відповідача та тими негативними наслідками які виникли за станом здоровя у позивача. З боку позивача в суді не наведено жодної підстави для дослідження відповідного причинного звязку.

Згідно ч.4 ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно розяснень, які містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного суду України №-1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно ч.2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оцінюючим судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Викладена відповідачем в скарзі від 09.06.2015 року інформація не має фактів, які б доводили, що зазначені відомості мотивовані. Таким чином не є предметом судового захисту судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучі вираженням субєктивної думки, поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності.

Посилання позивача на те, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідачка принизила її перед іншими людьми також не містить жодних доказів.

Вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі десять тисяч гривень не може підлягати задоволенню оскільки позивач не довела в судовому порядку її спричинення в результаті неправомірних дій зі сторони відповідача.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.8,9,21,24,40,55,64,68 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст.ст. 3-14,15,57-62,208-209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Сторони які беруть участь у справі зможуть ознайомитися з повним текстом рішення 11 квітня 2016 року.

Копію рішення надати усім учасникам цивільного процесу для відома.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області, через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Покальчук Ю.М.