Справа №751/9574/15-ц
Провадження №6/751/169/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Цибенко І. В.

при секретарі Брик Л. М.

розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_2,

про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24.03.2011 у справі № 1037-10/236/11 за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в :

12.10.2015 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про часткове скасування рішення третейського суду від 24.03.2011 у справі № 1037-10-10/236/11 за позовом ПАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та визнання недійсною третейської угоди.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова заява ОСОБА_1 залишена без руху.

ОСОБА_1 заявою від 09.11.2015 уточнила вимоги заявлені та просила поновити строк звернення до суду та скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 24.03.2011 у справі № 1037-10-10/236/11 в частині стягнення з неї в солідарному порядку заборгованості зв кредитним договором № 490140931 від 04.03.2009.(а.с. 24-28).

Ухвалою від 12.11.2015 відкрито провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду в частині.

Заявниця мотивує свої вимоги тим, що Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» винесено рішення від 24 березня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги були задоволені та стягнуто достроково в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490140931 від 04.03.2009 року на загальну суму 89912,14 грн., та судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 10,00 грн. Вважає, що рішення третейського суду підлягає скасуванню з підстав недоведення повноважень представника ЗАТ "Альфа-Банк" на укладення третейської угоди у зв"язку з чим таке третейське застереження є нікчемним. Крім того, рішення третьейським судом винесено без її участі та без повідомлення її про час та місце розгляду справи. Просить поновити пропущений строк на оскарження рішення третейського суду з тих підстав, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз» отримала лише 29.07.2015 поштою.

Заявник в судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому порядку. Поштою на адресу суду надіслала клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності. Також зазначила, що заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Альфа-Банк» та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявились про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку згідно приписів ст. 74 ЦПК України. Представник заінтересованої особи ПАТ «Альфа-Банк» через канцелярію суду надав заяву про слухання справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність сторін, що не зявились, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, матеріали справи третейського суду № 1037-10/236/11, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.03.2009 між ЗАТ „Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 490140931, відповідно до якого банком було надано позичальнику кредит в сумі 43 135,09 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних та комісії за управління кредитом 2% від суми кредиту за кожний місяць користування кредитом, та строком остаточного повернення кредиту до 04.03.2017 року, цільове використання якого було зарахування коштів на повернення заборгованості за кредитним договором № 500134622 (а.с.8-11 третейської справи №1037-10/236/11).

Пунктом 8.3 даного кредитного договору визначено, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з цим Договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії даного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації Всеукраїнський фінансовий союз. Сторони домовились, що якщо одна із Сторін письмово не наполягають на іншому, то розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих Сторонами письмових матеріалів без проведення усного слухання і виклику Сторін.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 490140931 від 04.03.2009 року було укладено договір поруки № 490140931-П від 04.03.2009 року з ОСОБА_1. Відповідно до п. 2.1 договору поруки поручитель ОСОБА_1 поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому (а.с.10-11).

Через невиконання позичальником своїх зобов'язань згідно умов кредитного договору виникла заборгованість по кредиту, у зв'язку з чим кредитор звернувся до третейського суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 89912,14 грн.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24 березня 2011 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були задоволені у повному обсязі. Стягнуто достроково з відповідачів, якими є громадяни України: ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490140931 від 04.03.2009 на загальну суму 89912,14 грн., а саме: за кредитом 40136,09 грн., по відсотках 0,66 грн., по комісії 17316,52 грн., штраф 6370,41 грн., пеня 26088,46 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору в сумі 10,00 грн. (а.с. 7-9, а.с.45-47 третейської справи).

Як вбачається зі змісту ч. 1, ч. 4, ч.5, ч.7 ст. 12 ЗУ «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі та вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На даний час суд позбавлений можливості перевірити довіреність представника, оскільки довіреність була скасована і за закінченням строку дії знищена, на що вказує представник заінтересованої особи ПАТ «Альфа-Банк» ( а.с. 110).

На час укладення між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», в особі ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності №1364/08 від 26.11.2008, договору поруки № 490140931-П від 04.03.2009, ОСОБА_4, власним волевиявленням погодилась із запропонованими умовами договору, визначення умовами договору третейського застереження не суперечило чинному законодавству і не порушувало прав і охоронюваних законом інтересів заявника. Заявниця не ставила під сумнів повноваження представника банку ОСОБА_3, як не ставить під сумнів її повноваження і довіритель. Також заявниця не надала доказів про те, що третейська угода визнана недійсною. А отже за цих обставин немає підстав для скасування рішення третейського суду.

Не заслуговують на увагу і доводи позивачки щодо того, що третейський суд вирішив справу відносно неї, яка не брала участі у розгляді справи. Так, ОСОБА_1 була учасником справи, а саме відповідачем.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 389-4 ЦПК України, суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені ст.. 389-5 ЦПК України.

Частиною 3 ст. 51 Закону України „Про третейські суди" та ст.389-5 ЦПК України визначено виключний перелік підстав для скасування рішення третейського суду.

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Як було встановлено в судовому засіданні 04.03.2009 між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 490140931-П (а.с.10-11 даної справи, а.с.18-19 третейської справи), згідно умов якого ОСОБА_1 поручилась за виконання боржником ОСОБА_2 обовязків, що виникли на підставі Основного договору - кредитного договору № 490140931 від 04.03.2009.

Відповідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником .

Порука за своєю правовою природою є видом забезпечення виконання зобов'язання (частина 1 статті 546, частина 2 статті 553 ЦК України) і є похідним зобов'язанням.

Отже договір поруки № 490140931-П від 04.03.2009 є похідним договором від кредитного договору №490140931 укладеного 04.03.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 (а.с.8-11 третейської справи).

Згідно умов кредитного договору №490140931 від 04.03.2009, цільове призначення кредиту наданого ОСОБА_2 є сплата платежів з виконання зобовязань позичальника за кредитним договором від 23.06.2008, укладено між банком для погашення строкової та простроченої заборгованості відповідно до умов кредитного договору, сплати строкових та прострочених процентів, супутніх послуг, інших фінансових зобовязань позичальника, пені та штрафів, відповідно до умов кредитного договору ( в разі наявності).

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2008 ОСОБА_2 звернувся до ЗАТ «Альфа-Банк» з пропозицією (оферта) надати кредит, а ЗАТ «Альфа-Банк» акцептувало пропозицію ОСОБА_2 на укладання кредитного договору в сумі 4 839,60 доларів США в строк до 23.06.2011 зі сплатою відсотків в розмірі 20,99 % на рік ( а.с. 115). Також підписанням пропозиції ОСОБА_2 підтвердив, що будь-які спори в звязку з наданням, обслуговуванням або поверненням кредиту підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз" у відповідності до його регламенту, проти чого банк не заперечував.

Відповідно до заяв позичальника від 23.06.2008 ОСОБА_2 на відкриття поточного (карткового) рахунку в ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Приват-Банк» останньому відомо і він погоджується на те, що рахунок забороняється використовувати для проведення операцій, повязаних із здійсненням підприємницької діяльності (113-114).

Таким чином, ознаками кредитного договору від 23.06.2008 є те, що кредит надавався ОСОБА_2 як фізичній особі для кредитування кінцевого споживання для задоволенняї особистих потреб, а не підприємницької діяльності.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку що кредит за договором №490140931 від 04.03.2009 за своєю правовою природою є споживчим, оскільки одержаний фізичною особою ОСОБА_2, для задоволення особистих, індивідуальних потреб, а отже ОСОБА_2 є споживачем в розумінні п. 22 ч.1 ст. 1 Закону України »Про захист прав споживачів».

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Особливості регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, механізм їх захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені в Законі України "Про захист прав споживачів".

Згідно з положеннями пункту 22 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі.

За частиною першою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), що є підставою для скасування рішення третейського суду.

Така правова позиція також висловлена у Постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15.

При вирішенні питання про дотримання ОСОБА_1 строків, передбачених ст. 51 Закону України Про третейські суди, суд враховує, що як наголосив Європейський суд з прав людини у справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії, сторони повинні мати можливість скористатися правом на вчинення позову з того моменту, коли вони ознайомилися із рішенням, що покладають на них обовязки або можуть порушувати їхні законні права чи інтереси. Як засіб спілкування між органами та сторонами, вручення рішення створює можливість для сторін знайомитись з рішенням та підставами для нього, таким чином надаючи їм змогу оскаржити його, якщо вони вважатимуть це за доцільне.

Враховуючи те, що рішення третейського суду було винесено 24 березня 2011 року, однак у матеріалах третейської справи відсутні відомості щодо отримання заявником рішення третейського суду, заява про скасування рішення була надіслана до суду 08.10.2016 ( а.с. 12), після того заявник 29.07.2015 року отримала по пошті копію рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» (а.с. 9А), що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, тому виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що строк на оскарження рішення третейського суду заявником пропущено з поважних причин.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, а отже відповідно до п. 1 ч. 2 ст.389-5 ЦПК України, п. 1 ч. 3 ст.51 Закону України "Про третейські суди" є підставою для скасування рішення третейського суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 197, 209, 218, 389-1, 389-4- 389-6, 293 ЦПК України, Законом України Про третейські суди, суд, -

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24.03.2011 у справі № 1037-10/236/11 за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Скасувати повністю рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 24.03.2011 у справі № 1037-10/236/11 за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Цибенко