Справа № 132/373/15-ц
Провадження № 2/132/85/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2016 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Копчинський В.І.

за участі секретаря Кулик Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Україна», за участі третьої особи без самостійних вимог - Реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

4.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є власником земельної ділянки, площею 1,9171 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області. В грудні 2014 року дізнався, що 20.12.2011 року між ним та Фермерським господарством Україна було укладено договір оренди землі № 302, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 18.11.2013 року . Даний договір оренди землі укладено на 15 років, хоча при складанні проекту договору сторони домовлялись укласти договір на 5 років, тому просить визнати недійсним даний договір оренди земельної ділянки , а також зобовязати ФГ Україна повернути йому земельну ділянку розташовану на території Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області, посилаючись на те, що такого договору не укладав, його не підписував , відповідач по строках дії договору ввів його в оману.

17.03.2015 року позивачем внесено зміни до позовної заяви, де він зазначає, що в спірному договорі також не визначено чіткий розмір орендної плати, не вказана нормативна грошова оцінка земельної ділянки , відсутні умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, тому відсутність таких істотних умов є підставою для визнання такого договору оренди недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Також ОСОБА_1 категорично стверджує суду, що договір оренди землі № 302 від 20.12.2011 року він не укладав та не підписував, як і не підписував акт приймання - передачі обєкта оренди. Повноважень на підписання від свого імені вищезазначених документів та своєї згоди на укладання договору оренди землі він нікому не надавав. Підписи в зазначених документах від його імені були підроблені зі сторони відповідальних працівників ФГ «Україна». Він не згідний як з умовами договору оренди землі, так і по строку його дії на 15 років. Орендну плату від відповідача отримував до 2013 включно на підставі попереднього договору оренди, укладеного в 2008 році. За спірним договором оренди земельної ділянки за 2014-2015 рік орендну плату не отримував. Відсутність у договорі оренди умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, зазначених у додатковій заяві, як підставу визнання договору недійсним, не оспорюються.

Представники відповідача, що діють на підставі довіреностей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнають, оскільки спірний договір оренди землі позивач підписав особисто, йому виплачувалась орендна плата, претензій до відповідача не було до 2015 року, права та інтереси його не порушені, а відтак і відсутні підстави розірвання даного договору..

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області в судове засідання не зявився, причин своєї неявки не повідомив.

Заслухавши сторони,свідків, оцінивши докази по справі в їх сукупності , суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 408756 позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 1,9171 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

В грудні 2014 року позивач дізнався, що 20.12.2011 року між ним та Фермерським господарством Україна було укладено договір оренди землі № 302 , зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 18.12.2014 року кадастровий № НОМЕР_1: 02: 000: 226. Даний договір оренди землі укладено на 15 рокі.

Позивач категорично стверджує, що договір оренди землі № 302 від 20.12.2011 року з ФГ «Україна» не укладав і його не підписував. Повноважень на підписання від свого імені вищезазначених документів та своєї згоди на укладання договору оренди землі він нікому не надавав. Зазначені підписи від його імені були підроблені. Крім того, у договорі не зазначено чітко виплата орендної плати із зазначенням її розміру .

Відповідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3-03/1891 від 06.04.2016 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис в договорі оренди землі № 302 від 20.12.2011 року в графі «Орендодавець» виконаний ймовірно не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його підпису. Виявлені розбіжності є стійкі, суттєві і в своїй сукупності утворюють сукупність близьку до індивідуальної та достатні для такого висновку.

Співпадання окремих ознак не суттєві, на висновок не впливають і є типовими співпадаючими ознаками у підписах, які виконані з наслідуванням.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» ( далі Закон ) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно ст. 15 вищевказаного Закону встановлено, що істотною умовою договору оренди землі є строк дії договору оренди.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Поява зазначеного договору оренди землі стала результатом порушення зацікавленими посадовими особами зі сторони відповідача вимог діючого законодавства, яке регулює правовідносини у сфері оренди землі, а саме: Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі».

Твердження представника відповідача ОСОБА_5 про те, що позивач знав про договір оренди та строки його укладення не спростовують того факту, що договір позивачем не підписувався.

Безпідставні і твердження представника відповідача, що підпис у спірному договорі виконаний самим позивачем, що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, оскільки відповідно до положення ст. 218 ЦК України при оспорені правочинів рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Крім того, такі твердження спростовуються поясненням позивача та висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3-03/1891 від 06.04.2016 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, що підпис в договорі оренди землі № 302 від 20.12.2011 року в графі «Орендодавець» виконаний ймовірно не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його підпису. Виявлені розбіжності є стійкі, суттєві і в своїй сукупності утворюють сукупність близьку до індивідуальної та достатні для такого висновку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають

рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх

переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона

посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,

встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а саме , що договір оренди землі № 302 від 20.12.2011 року позивач не укладав та не підписував, як і не підписував акт приймання - передачі обєкта оренди, повноважень на підписання від свого імені вищезазначених документів та своєї згоди на укладання договору оренди землі він нікому не надавав, підписи в зазначених документах від його імені були підроблені , тому суд дійшов до висновку , що укладення цього договору не відповідає вільному волевиявленню позивача, як учаснику зазначеного правочину , а відтак є наявні підстави для визнання спірного договору оренди землі недійсним з відповідними наслідками.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі не можливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 638, 792 ЦК України, ст.ст. 6, 15,16 , 32, 34 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Україна», за участі третьої особи без самостійних вимог - Реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством Україна від 20.12.2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 18.11.2013 рок , кадастровий № НОМЕР_1: 02: 000: 226.

Зобовязати Фермерське господарство Україна повернути земельну ділянку загальною площею 1,9171 га, розташовану на території Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯД № 408756, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 61.

Стягнути з Фермерського господарства «Україна» на користь позивача ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. на відшкодування витрат за сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: