Справа № 459/493/16 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4380/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Приколоти Т.І. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 представника Служби автомобільних доріг у Львівській області;

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 представників ДП «Львівський облавтодор»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг у Львівській області на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Львівській області, треті особи: Дочірнє підприємство «Львівський автодор», ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» і ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, та стягнення додаткових витрат викликаних необхідністю санаторно-курортного лікування.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач 07.03.2006 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись по дорозі Володимир-Волинський Червоноград - Жовква, наїхав на вибоїну у дорозі, що призвело до втрати керованості та стійкості автомобіля і, як наслідок, згаданий автомобіль «викинуло» за межі проїзної частини дороги, що призвело до зіткнення з деревом, у звязку з чим він отримав тяжкі тілесні ушкодження. Дорога, на якій сталася ДТП, знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області, з якою ДП «Львівський облавтодор» знаходився у договірних відносинах. По даному факту була порушена кримінальна справа і постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21.04.2008 року винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 288 КК України, було визнано ОСОБА_7

Рішенням МСЕК позивача визнано інвалідом І групи та рекомендовано продовжити лікування. Рішенням МСЕК від 16.06.2011 року йому, крім постійного стороннього догляду, призначено і стаціонарне лікування, санаторно-курортне лікування та інше. Заключенням ЛКК Червоноградської ЦМЛ від 22.06.2011 року та від 01.07.2011 року йому рекомендовано санаторне лікування в санаторіях Моршин, Трускавець, Східниця тощо. Відповідно до цих рекомендацій, він з 23.12.2015 року по 05.01.2016 року (13 днів) лікувався в санаторії міста Трускавець, у звязку з чим сума додаткових витрат, викликаних необхідністю санаторно-курортного лікування, в загальному складає 21 888 грн., які і просив стягнути з відповідача на його користь, а також стягнути витрати на правову допомогу (а.с. 1-2).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь ОСОБА_6 18 988 грн. вартості путівки на санаторно-курортне лікування, 2 300 грн. вартості лікувально-профілактичної процедури (медичного масажу), 600 грн. вартості проїзду до санаторно-курортного закладу та в зворотньому напрямку, а всього - 21 888 грн., а також 2 800 грн. вартості правової допомоги.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Львівській області в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с. 109-110).

Дане рішення оскаржила Служба автомобільних доріг у Львівській області.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до Служби автомобільних доріг у Львівській областіу повному обсязі, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відповідно до Положення про Службу автомобільних доріг у Львівській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 02.11.2011 року № 12, Служба автомобільних доріг у Львівській області виконує лише функції замовника з усього комплексу дорожніх робіт.

Вважає, що суд першої інстанції неправомірно поклав відповідальність на Службу автомобільних доріг у Львівській області, оскільки відповідно до контракту № 1-МЕ від 31.12.2005 року, дорожньо-експлуатаційною організацією, яка зобовязана виконувати ремонт і забезпечувати належне експлуатаційне утримання ділянки дороги, де сталася ДТП, є ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Зазначає, що відповідно до п.9.1.3. вищезгаданого контракту підрядник (ДП «Львівський облавтодор») несе відповідальність за нанесення збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні ДТП, повязаних з незадовільними дорожніми умовами, що вирішується в судовому порядку при наявності вини.

Звертає увагу суду на те, що за наслідками даної ДТП постановою суду винним було визнано ОСОБА_7, який, будучи посадовою особою філії «Жовківська ДЕД» ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», був відповідальним за забезпечення виконання завдань по ремонту та експлуатації автодоріг.

Вважає, що в силу положень частини 1 ст. 1172 ЦК України відповідальність за шкоду заподіяну ОСОБА_7 при виконанні (невиконанні) ним своїх службових обовязків має нести виключно ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» (а.с.113-120).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників ДП «Львівський облавтодор», перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що 07.03.2006 року на дорозі біля с. Сілець Сокальського району Львівської області на автодорозі Володимир-Волинський - Червоноград - Жовква автомобіль DAEWOO - Lanos н.з. ВС 0533 АЕ під керуванням позивача ОСОБА_6 потрапив у вибоїну на дорозі, внаслідок чого став некерованим та зіткнувся з деревом. Внаслідок цієї ДТП позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження та визнаний інвалідом 1-ї групи (а.с. 3-6). По факту даної ДТП була порушена кримінальна справа та було пред'явлено обвинувачення за ст. 288 КК України майстру дорожньо-ремонтного пункту № 3 філії Жовківська ДЕД ДП Львівського Облавтодору ОСОБА_7, якого постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21.04.2008 року було визнано винним у скоєнні даного злочину та звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з амністією (а.с. 7).

Матеріалами справи також стверджується, що позивач ОСОБА_6 відповідно до рекомендацій ЛКК Червоноградської ЦМЛ з 23.12.2015 року по 05.01.2016 року (13 днів) лікувався в санаторії Готельно-курортного комплексу «Карпати» міста Трускавець (а.с. 8-12), у звязку з чим поніс витрати на придбання путівки на санаторно-курортне лікування у розмірі 18 988 грн. (а.с. 13-14), 2300 грн. на оплату вартості лікувально-профілактичних процедур (медичного массажу; а.с. 15), а також 600 грн. вартості проїзду до санаторно-курортного закладу та в зворотньому напрямку (а.с. 16), а всього - 21 888 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 31.03.2011 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2011 року, встановлено вину Служби автомобільних доріг у Львівській області у незадовільному експлуатаційному утриманні автомобільної дороги (а.с. 22-25, 192-193).

З урахуванням вище наведених обставин рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.02.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2016 року, було задоволено аналогічний позов ОСОБА_6 до Служби автомобільних доріг у Львівській області про стягнення зі згаданого відповідача додаткових витрат на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування, вартості санаторно-курортного лікування і придбання ліків та вартості надання правової допомоги (а.с. 26-27; 28-29; 89-91).

За вище наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та стягнення саме зі Служби автомобільних доріг у Львівській області витрат позивача на придбання путівки на санаторно-курортне лікування, на оплату вартості лікувально-профілактичних процедур, а також вартості проїзду до санаторно-курортного закладу, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги стосовно того, що цивільно-правову відповідальність перед позивачем має нести безпосередньо ДП «Львівський облавтодор», як підрядник, є необґрунтованими і до уваги прийматися не можуть.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Львівській області відхилити та залишити рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 травня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: