Справа №303/4463/16-ц
Номер стат. звіту - 4
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Великолучківської сільської ради Мукачівського району, третя особа: ТзОВ Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання владних рішень незаконними та їх скасування, визнання свідоцтва про право власності недійсним та набуття часткового права власності на домоволодіння, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Великолучківської сільської ради Мукачівського району, третя особа: ТзОВ Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання владних рішень незаконними та їх скасування, визнання свідоцтва про право власності недійсним та набуття часткового права власності на домоволодіння.

Позивач позов мотивує тим, що 13.06.1975 року він народився в с.Великі Лучки Мукачівського району. Його батько ОСОБА_5 та мати ОСОБА_6 проживали в цивільному шлюбі і разом працювали на фермі в колгоспі ім.Леніна в с.Великі Лучки, Мукачівського району. Їх домогосподарство відносилось до колгоспного двору, що підтверджується довідкою №2004 від 19.05.2016 року виданої Великолучківською сільською радою. В 1985 році його батьки на місці старого будинку побудували собі новий будинок, а він постійно проживав в будинку з батьками. Цивільний шлюб між його батьком та мамою не був міцним. В 1990 році його мати ОСОБА_6 залишила батька ОСОБА_5 та переїхала проживати в м.Донецьк. Він залишився проживати разом з батьком в с.Великі Лучки, вул.Підлісна, 182, Мукачівського району. В 1990-1991 роках будучи ще неповнолітнім він працював трохи разом з батьком в колгоспі. 15 квітня 1991 року припинив існування колгосп ім.Леніна в с.Великі Лучки в якому до останнього дня працював його батько ОСОБА_5. На той час він був ще неповнолітнім йому було лише 15 років. Після припинення існування колгоспу він проживаючи разом з батьком продовжували працювати у Великолучківському СТзОВ «Агро-Лучки». Коли він став повнолітнім то часто працював за межами області, однак постійно повертався до батьківського будинку. Від 1997 року його батько почав проживати в цивільному шлюбі з ОСОБА_4, а він продовжував проживати з батьком. В серпні 2001 року він одружився і перейшов проживати до дружини в с.Великі Лучки, вул.Садова, 39, Мукачівського району, не змінюючи реєстрацію з батьківського будинку, по вул.Підлісна, 182. Його батько ОСОБА_5 залишився проживати в будинку по вул.Підлісна, 182 в с.Великі Лучки разом з своєю співмешканкою. В особисті справи свого батька він не вникав тому, що він його постійно запевняв, що будинок після його смерті буде його і щоб він з цього питання не хвилювався. 17.11.2015 року його батько ОСОБА_5 помер. 13.05.2015 року він звернувся до Мукачівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька, як спадкоємець першої черги. Однак нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у звязку з існуванням заповіту його батька на імя співмешканки ОСОБА_4. Лише тепер йому стало відомо, що Великолучківською сільською радою було видано його батьку свідоцтво про одноособове право власності на домоволодіння в с.Великі Лучки по вул.Підлісна, 182, Мукачівського району. Підставою видачі такого свідоцтва на праві власності було рішення виконавчого комітету Великолучківської сільської ради №230 від 06.09.2004 року. Вважає, що в даному домоволодінні ? частка належить йому на праві приватної власності, оскільки станом на день припинення існування колгоспу тобто 15.04.1991 року він з батьком мали рівні частки в цьому будинку по ? частині, оскільки їх домогосподарство відносилось до колгоспного двору, а на той час він був ще неповнолітнім. Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задоволити з підстав зазначених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні пояснивши суду, що позивач ОСОБА_3 не надав суду достатніх доказів, що він проживав разом із своїм батьком ОСОБА_5 в будинку №182, який знаходиться по вул.Підлісна в с.Великі Лучки, Мукачівського району. Також пояснив, що Великолучківська сільська рада є неналежним відповідачем в даній справі, оскільки рішення про оформлення права власності на домоволодіння приймалося виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради та свідоцтво про право власності також видавалося виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради, а тому належним відповідачем має бути виконавчий комітет Великолучківської сільської ради.

Представник відповідача, Великолучківської сільської ради Мукачівського району - ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду.

Представник третьої особи, ТзОВ Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки - ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду.

Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що у відповідності до паспорта громадянина України серії ВР 588786 виданого 23.04.2015 року ОСОБА_3, місце проживання останнього зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28.01.1999 року.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ФМ №016847 виданого 22.07.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівської РДА Закарпатської області ОСОБА_3 народився 13.06.1975 року.

У відповідності до повторного свідоцтва про смерть серії 1-ФМ №212313 виданого 17.05.2016 року Мукачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_5 помер 17.11.2015 року.

Також встановлено, що 13.05.2016 року ОСОБА_3 звертався до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5.

В судовому засіданні встановлено, що 25.05.2016 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Великі Лучки, вул.Підлісна, 182, Мукачівського району після смерті батька ОСОБА_5 у звязку з тим, що померлий ОСОБА_5 все своє майно заповів дружині ОСОБА_4

Згідно заповіту від 31.03.2015 року ОСОБА_5 все своє майно заповів ОСОБА_4.

Відповідно до довідки №2004 від 19.05.2016 року виданої виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради, що згідно запису погосподарської книги за 1985-1990 рр. суспільна група домоволодіння в с.Великі Лучки по вул.Підлісна, 182 - колгоспна.

Відповідно до довідки №2020 від 20.05.2016 року виданої виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради, що згідно запису погосподарської книги за 2011-2015 рік нерухоме майно - житловий будинок (головою якого був ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 17.11.2015 року) знаходиться за адресою: с.Великі Лучки по вул.Підлісна, 182, рік побудови - 1985.

Встановлено, що 06 вересня 2004 року виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради Мукачівського району винесено рішення №230 «Про оформлення права власності на реєстрацію домоволодіння», яким виконавчий комітет вирішив оформити право власності на реєстрацію житлового будинку в с.Великі Лучки по вул.Підлісна, 182 за ОСОБА_5Ю та видати свідоцтво про право власності.

Встановлено, що 10.11.2004 року виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Великі Лучки, вул.Підлісна, буд. 182, в якому зазначено, що власником домоволодіння є ОСОБА_5.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5384438 виданого 10.11.2004 року власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Великі Лучки, вул.Підлісна, буд.182 є ОСОБА_5.

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч.1, 2 ст.11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Як вбачається із заявленого позову позивач просить визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Великолучківської сільської ради №230 від 06.09.2004 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане також виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради, однак відповідачем у позові ставить Великолучківську сільську раду, яка даного рішення не приймала, а тому є неналежним відповідачем.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуване позивачем рішення прийняте виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради, а також останнім і видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

У відповідності до ч.1 ст.10 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що ради є представницькими органами місцевого самоврядування, тобто сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч.1 ст.11 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до ст.59 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні ради та виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад приймають рішення в межах своєї компетенції.

Таким чином, із системного аналізу наведених правових положень суд вбачає, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради та сільські, селищні, міські ради є різними органами місцевого самоврядування, з різним порядком утворення, різними повноваженнями та різним порядком прийняття рішень, а тому не можуть відповідати за прийняті один одним рішення.

У звязку з тим, що позивачем оскаржується рішення та свідоцтво, яке прийняте виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради належним відповідачем у даній справі є саме виконавчий комітет, а не Великолучківська сільська рада, яка оскаржуваного позивачем рішення не приймала, а також не видавала свідоцтва, а тому не може бути відповідачем у цій справі.

За змістом ст.33 ЦПК України, належними є сторони, які є субєктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є субєктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за предявленим позовом.

У відповідності до ч.1 ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Позивачем або його представником не заявлялись клопотання про заміну неналежного відповідача на належного відповідача.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.2 Постанови від 18.12.2009 року №14 Про судове рішення у цивільній справі, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Предявлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права предявити позов до належного відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що Великолучківська сільська рада є неналежним відповідачем, позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем або представником позивача в судовому засіданні не заявлялись, то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60-66, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 348 ЦК України, ст.ст. 140, 144 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 59 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, суд, -

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Великолучківської сільської ради №230 від 06 вересня 2004 року про оформлення права власності на реєстрацію домоволодіння ОСОБА_5 по вул.Підлісна,182 в с.Великі Лучки, Мукачівського району, свідоцтва про право власності на нерухоме майно - домоволодіння по вул.Підлісна, 182 в с.Великі Лучки Мукачівського району, яке було видане 10 листопада 2004 року виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради на імя ОСОБА_5, встановити, що станом на 15 квітня 1991 року тобто на день припинення існування колгоспу ім.Леніна в с.Великі Лучки, Мукачівського району на майно, яке належало колгоспному двору по вул.Підлісна, 182 в с.Великі Лучки, право власності належало в рівних частках по ? членам колгоспного двору ОСОБА_5 та його неповнолітньому сину ОСОБА_3, які на той час проживали в даному колгоспному дворі і не втратили права на частку в його майні та визнання права спільної часткової власності в рівних долях по ? частці на домоволодіння в с.Великі Лучки по вул.Підлісна, 182, Мукачівського району за позивачем ОСОБА_3 та померлим батьком ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуючий Ю.Ю.Куцкір