Справа № 367/8804/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді - Карабаза Н.Ф.

при секретарі - Кондратенко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що на підставі кредитного договору № 45306-СRED від 10.01.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, останній отримав кредит у розмірі 700,00 доларів США на термін до 10.01.2008 року, за умови повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідачем не виконуються умови договору і станом на 12.10.2015 року заборгованість складає 919,45 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 191,35 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 728,10 доларів США. Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 45306-СRED від 10.01.2007 року станом на 12.10.2015 року в сумі 919,45 доларів США.

В судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову і застосувати строк позовної давності.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 дійсно уклав кредитний договір № 45306-СRED від 10.01.2007 року з ПАТ КБ "Приватбанк" і отримав кредит у розмірі 700,00 доларів США строком до 10.01.2008 року за умови повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг строку позовної давності почався з дня проплати останнього платежу - 01.02.2008 року, однак позов пред'явлений до суду тільки 24.12.2015 року, тобто з порушенням строку позовної давності.

Не вирішення судом питання про можливість застосування позовної давності може свідчити про порушення права на справедливий суд, закріпленого у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Сплив позовної давності, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В свою чергу, представник позивача не просив суд визнати причини пропуску позовної давності поважними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 252-255, 256, 257, 258, 261, 267, 526, 530, 625, 1046-1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 6-8, 10, 15, 30, 60, 62, 64, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 08 червня 2016 року. Повний текст рішення буде виготовлений 13 червня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. Ф. Карабаза