Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4095/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

24 жовтня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ в натурі в окрему одиницю частку із спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, третя особа - виконавчий комітет Київської районної в місті Полтаві ради,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 02 серпня 2016 року звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ в натурі в окрему одиницю частку із спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, який уточнив в поданій до суду 05 жовтня 2016 року заяві.

Посилався на те, що відповідно до договорів дарування та купівлі-продажу є власником відповідно 1/5 та 7/60 жилого будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1. Відповідачі є співвласниками домоволодіння.

Вказував, що має намір здійснити реконструкцію належної йому частини будинку, звертався до співвласників з проханням укласти договір про виділ частини будинку в окрему інвентарну одиницю, але під час підготовки документів стало відомо, до співвласники мають незареєстроване право власності на нерухоме майно, частки співвласників змінювалися.

В уточненій позовній заяві просив суд виділити йому в натурі в окрему одиницю належну йому частину житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на вказане майно як на окремий об'єкт права власності. Також просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду, подали до суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 відповідно до договору дарування від 10 січня 1993 року є власником 1/5 частини жилого будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1, а відповідально до договору дарування від 06 листопада 2015 року - власником 7/60 частин зазначеного домоволодіння.

Всього частка позивача в праві власності на домоволодіння складає 19/60 (1/5+7/60) частин.

Також з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач ОСОБА_5 є власником 21/50 частин зазначеного домоволодіння.

В силу норм ст. ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України обов'язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна надати суду докази, що стосуються предмета доказування та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_2, звертаючись до суду з відповідним позовом, жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачі ОСОБА_3 за ОСОБА_4 є співвласниками спірного домоволодіння, не надав, жодні клопотання про витребування та/чи залучення відповідних доказів не заявляв.

Натомість, представник позивача, надаючи пояснення в судовому засіданні, посилався на ту обставину, що право власності на відповідні частки в праві власності на домоволодіння за відповідачами не зареєстровано, а частики не є визначеними.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Судом встановлено, що відповідно до правовстановлюючих документів на житловий будинок по АДРЕСА_1 перехід прав на земельну ділянку за вказаною адресою не визначався.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 в м. Полтаві знаходиться в користуванні співвласників, державний акт на право власності чи користування не видавався.

В судовому засіданні представником позивача не оспорювалося, що як позивач ОСОБА_2, так і інші співвласники домоволодіння, у встановленому законом порядку не зверталися до уповноважених органів з питання надання земельної ділянки по у власність чи в користування.

Право на земельну ділянку по АДРЕСА_1 співвласниками домоволодіння відповідно до норм Земельного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не оформлено.

Також дослідженими в справі доказами встановлено, що згідно з даними технічного паспорта, виготовленого станом на 06 жовтня 2015 року, фактична площа земельної ділянки в межах домоволодіння по АДРЕСА_1 складає 1129 кв.м.

Відповідно до даних кадастрового плану площа ділянки складає 1209 кв.м.

А згідно з висновком експертного дослідження встановити фактичний порядок користування земельною ділянкою домоволодіння не представляється можливим (а.с. 33).

Таким чином, площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 не є визначеною, правовстановлюючі документи не неї відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно п. 4 ст. 60 ЦПК - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про виділ в окрему одиницю частини нерухомого майна, позивач документів, які б підтверджували право власності чи користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 не надав, державна реєстрація прав на земельну ділянку не здійснювалася, представник позивача в судовому засіданні не оспорював факту відсутності таких документів.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Крім того, згідно з п. 2.6. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, документ, що підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою є обов'язковим при вирішенні даного питання.

А висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна в обов'язковому порядку має містити посилання на документи, якими підтверджується право власності (користування) земельною ділянкою (додаток 2 до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна).

Позивачем ОСОБА_2 зазначений вище порядок дотримано не було.

Відсутність документів, що підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою, невизначеність часток співвласників домоволодіння, є безумовною перешкодою для виділу частки домоволодіння в окремий об'єкт нерухомого майна.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про виділ нерухомого майна в самостійний об'єкт права власності, визнання права власності, виділ в користування земельної ділянки, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

При вирішенні справи судом також враховується, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Нормами ст. 16 ЦК України передбаченоспособи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідачі, до яких пред'явлено даний позов, жодним чином не порушували прав позивача.

Висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 40 від 26 квітня 2016 року щодо технічної можливості виділу у самостійний об'єкт нерухомого майна частини домоволодіння не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки такий висновок про існування технічної можливості виділення частини майна в окремий об'єкт здійснений за відсутності документів, які підтверджують право на земельну ділянку та за відсутності інформації про надання виділеному об'єкту поштової адреси.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ в натурі в окрему одиницю частку із спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя /підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя Н.Л.Яковенко

24.10.2016