Ухвала

іменем україни

6 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 листопада 2005 року між ними та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № KIM0GA0000020П, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 30 тис. доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,51% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення коштів до 10 листопада 2009 року включно.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх договірних зобов'язань утворилася заборгованість, розмір якої станом на 10 жовтня 2013 року становив 71 505,89 доларів США, що згідно із установленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на 10 жовтня 2013 року, було еквівалентно 571 332 грн 06 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсним кредитний договір від 10 листопада 2005 року № KIM0GA0000020П, посилаючись на те, що його умови несправедливі та суперечать принципу добросовісності.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року, у задоволенні первісного позову ПАТ КБ «Приватбанк» та зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині незадоволення їхніх позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність й недоведеність заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» своїх позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором. При цьому, суди у відповідності до ст. ст. 60, 212 ЦПК України надали належну оцінку наявним у справі доказам, зокрема, розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, наданому позивачем, й правильно визнали його необґрунтованим.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити, рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року в частині незадоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук І.К. Парінова
О.В. Ступак

Колегія суддів: