Справа № 347/2170/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1246/2016
Головуючий у 1 інстанції Турянський І.Є. І. Є.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_8, Кобаківська сільська рада, відділ опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації про визнання недійсними правочинів, - за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Косівського районного суду від 26 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулись в суд з зазначеним позовом, вимоги якого збільшили під час розгляду справи, вказавши, що їхня мати, ОСОБА_5 без їх відома, 22.01.1998 року незаконно оформила на себе право власності на все спадкове майно, що залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_9, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,45 га., яка складається з 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,20 га для ведення особистого селянського господарства. Так, спадкоємцями першої черги по закону на спадкове майно ОСОБА_9 були: дружина, ОСОБА_5, та діти померлого, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і їх сестра ОСОБА_8

ОСОБА_5, 09.12.1996 року, тобто вже після смерті спадкодавця, отримала свідоцтво про право власності на 1/2 житлового будинку в АДРЕСА_1 на підставі рішення № 67 від 20.11.1996 року, а в подальшому отримала свідоцтво про спадщину. Про такі дії матері і про наявність оскаржуваних правочинів позивачам стало відомо в серпні 2014 року із оголошення Косівської районної газети «Гуцульський край» про втрату ОСОБА_5 свідоцтва на право власності на житловий будинок. Позивачі вважають, що після смерті батька вступили у володіння спадковим майном, шляхом догляду за господарством та допомогою матері у веденні домашнього господарства. Спадкова справа була оформлена за відсутності заяви спадкоємця ОСОБА_5 та по завершенню шестимісячного строку, наданого для подання такої заяви. Відповідач приховала від нотаріуса інформацію про інших спадкоємців першої черги за законом - дітей померлого. Крім того, як вбачається з довідок сільської ради суспільна група господарства за адресою АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року визначена як колгоспний двір і його членами на той час були ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 06.09.2014 року ОСОБА_5 отримала свідоцтво по втраті свідоцтва про право власності на ? частину спірного житлового будинку. 15.10.2014 року ОСОБА_5, відповідно до нотаріально посвідченого та зареєстрованого договору, подарувала своїй онуці ОСОБА_6 спірний будинок та земельну ділянку площею 0,25 га. 16.11.2015 року ОСОБА_6 подарувала дочці ОСОБА_20,ІНФОРМАЦІЯ_1., в особі законного представника батька ОСОБА_7 вищевказане майно. Позивачі просили поновити строк позовної давності звернення до суду, визнати незаконними та скасувати правовстановлюючі документи та реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,45 га, видані на ОСОБА_5., в подальшому на ОСОБА_6, ОСОБА_20, визнати за ними по ? частини права власності на спірний будинок та земельну ділянку площею 0,25 га.

Справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово.

Останнім рішенням Косівського районного суду від 26.04.2016 року позов задоволено частково. Поновлено строк позовної давності звернення до суду. Визнано незаконним та скасовано:

свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 січня 1998 року за реєстровим №119-Д та № 120-Д про отримання у спадок ОСОБА_5, 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,45 га за цією адресою, посвідчене державним нотаріусом Косівської державної нотаріальної контори Кабин З.Р.

рішення № 15617157 державного реєстратора - приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк М.М. від 06 вересня 2014 року «Про державну реєстрацію права власності в зв'язку із втратою свідоцтва ОСОБА_5, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

договори дарування від 15 жовтня 2014 року за реєстром № 1431 та № 1432, посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. про перехід права власності від ОСОБА_5 до ОСОБА_6, житлового будинку в цілому за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1

рішення № 16508022 та № 16508170 державного реєстратора - приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк М.М. від 15 жовтня 2014 року «Про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та «Про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6, на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1».

договори дарування від 16 листопада 2015 року за реєстром № 1578 та № 1579, посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. «Про перехід права власності від ОСОБА_6 до ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі її законного представника - батька ОСОБА_7 житлового будинку в цілому за адресою: АДРЕСА_1» та відповідно «Про перехід права власності від ОСОБА_6 до ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі її законного представника - батька ОСОБА_7, на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1».

рішення № 26178747 та № 26180153 державного реєстратора - приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк М.М. від 16 листопада 2015 року «Про державну реєстрацію права власності ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі її законного представника - батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на житловий будинок в цілому за адресою: АДРЕСА_1» та про « Про державну реєстрацію права власності ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі її законного представника - батька ОСОБА_7, на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1».

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4, право власності по 1/8 частини спадкового майна, а саме: будинку за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за цією ж адресою.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи , що при його ухваленні суд не встановив дійсних обставин справи, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу. Вказує, що після смерті чоловіка законно в нотаріальній конторі оформила право власності на спадкове майно - ? житлового будинку, господарських споруд та землю, про що знали всі члени сім'ї, в тому числі і позивачі. Після оформлення спадщини позивач ОСОБА_2 проживав у будинку, а позивач ОСОБА_4 - ні. Позивачі ввели в оману суд, вказавши, що вони вступили в управління спадковим майном, оскільки допомога ОСОБА_2 була пов'язана тільки з сімейними стосунками. Вважає, що суд необґрунтовано послався на довідку сільської ради від 14.08.2014 року, як на підставу визнання права власності за позивачами, оскільки в ній перераховано членів сім'ї померлого, які були тільки зареєстровані в спірному будинковолодінні. Суд також не звернув увагу, що апелянтом на законних підставах було оформлено право власності на ? частини спадкового майна за законом, а ще на ? - на підставі рішення суду. Крім того, уточнюючи позовні вимоги, позивачі фактично змінили предмет і підстави позову, що є порушенням вимог ст. 31 ЦПК України, оскільки вони повинні були звертатись до суду з такими вимогами шляхом подачі окремої заяви. Також суд безпідставно відхилив клопотання апелянта про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Тому ОСОБА_5 просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт та інші учасники процесу в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду апеляційної скарги, інших доказів, крім тих, що знаходяться у матеріалах справи апелянтом суду не надано. Жодних підтверджуючих доказів про хворобу апелянта суду не подано. Тому апеляційну скаргу слід розглянути у їхній відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення відповідає не повністю.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визнаючи за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності на 1/8 спадкового майна, суд взяв до уваги те, що після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9, у позивачів виникло право спадкування за законом по 1/8 частки спадкового майна, оскільки на момент смерті ОСОБА_9 належала 1/2 частка у спільній сумісній власності подружжя.

Такий висновок суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась спадщина на житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,45 га., яка складається з 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,20 га для ведення особистого селянського господарства.

Спадкоємцями першої черги відповідно до діючого на той час законодавства, були: ОСОБА_5, - дружина померлого, а також його діти ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_8

У відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. А згідно ст. 554 ЦК УРСР, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.1998 року, серії ААІ №738713, ААІ №738799 ОСОБА_5 отримала у власність спадкове майно, а саме частину спірної земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та будинковолодіння.

06.09.2014 року приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу Тонюк Т.М. видано свідоцтво по втраті свідоцтва про право власності на ? частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п.117 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (зі змінами), затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 рок видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи правовстановлюючим документом на 1/2 спірного будинковолодіння за ОСОБА_9 є свідоцтво про право власності видане Кобаківською сільською Радою 09.12.1996 року згідно рішення Кобаківської сільської Ради за № 67 від 20.11.1996 року, тобто вже після смерті спадкодавця.

При визначенні об'єму спадкової маси нотаріус, що вчиняв посвідчення правочину не звернув увагу що, право власності припиняється у разі смерті власника, а отже право власності спадкодавця не можуть підтверджувати правовстановлюючі документи, видані після його смерті.

Крім того, відповідно до п.109 Інструкції у за №152/361свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

В матеріалах спадкової справи така заява ОСОБА_5 відсутня, що свідчить про порушення порядку отримання спадкоємцем свідоцтв на спадщину.

Відповідно до п. 113 Інструкції, вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК); доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконкому місцевої ради чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

Відповідно до довідки Кобаківської сільської ради Косівського району № 1247 від 14.08.2014 року після смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4, у жилому будинку АДРЕСА_1, залишилися спадкоємці першої черги: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8

В довідці Кобаківської сільської ради від 04.12.2015 року зазначено, що в фактичне володіння майном в даному господарстві після смерті ОСОБА_9, так як господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» вступили ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Фактичний вступ в управління майном одним з позивачів, ОСОБА_2, також підтвердили деякі свідки під час розгляду справи.

Таким чином, видачею спірного свідоцтва про прийняття спадщини ОСОБА_5 були порушені права інших спадкоємців.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом від 22 січня 1998 року за реєстровим №119-Д та № 120-Д про отримання у спадок ОСОБА_5, 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,45 га за цією адресою, посвідчене державним нотаріусом Косівської державної нотаріальної контори Кабин З.Р. та рішення № 15617157 державного реєстратора - приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк М.М. від 06 вересня 2014 року «Про державну реєстрацію права власності в зв'язку із втратою свідоцтва ОСОБА_5, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.»

Судом встановлено, що житловий будинок і земельна ділянка, була відчужена 15.10.2014 року згідно договору дарування ОСОБА_6, яка в подальшому 16.11.2015 року подарувала дане майно ОСОБА_20 в особі законного представника батька ОСОБА_7

Таким чином, відповідно до п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України позивачі вправі ставити питання про витребування даного майна у добросовісного набувача.

Право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України (правова позиція Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-95цс13).

Таким чином, установивши, що позивачі не є стороною оскаржуваних договорів дарування колегія приходить до висновку, що вони не можуть вимагати від відповідача повернення частини земельної ділянки та будинку за наслідками визнання угод недійсними.

З врахуванням вказаного, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання недійсним договорів дарування від 15.10.2014 року та від 16.11.2015 року, за якими спірний житловий будинок та земельна ділянка відчужені третій особі.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції вказані обставини не врахував, таке неправильне застосування норм матеріального та процесуального права є обов'язковою підставою для скасування рішення в цій частині.

На підставі вищенаведеного та, керуючись ст. ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду від 26 квітня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування:

договору дарування житлового будинку від 15 жовтня 2014 року за реєстром № 1431, посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк Мариною Миколаївною «Про перехід права власності від ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, житлового будинку в цілому за адресою: АДРЕСА_1, Івано-Франківської області»;

рішення № 16508022 державного реєстратора - приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк Марини Миколаївни від 15 жовтня 2014 року «Про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки с. Рожнів, Косівського району, Івано-Франківської області, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, Івано-Франківської області»;

договору дарування земельної ділянки від 15 жовтня 2014 року за реєстром № 1432, посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк Мариною Миколаївною «Про перехід права власності від ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

рішення № 16508170 державного реєстратора - приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк Марини Миколаївни від 15 жовтня 2014 року «Про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки села Рожнів, Косівського району, Івано-Франківської області на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Івано-Франківської області».

договору дарування житлового будинку від 16 листопада 2015 року за реєстром № 1578, посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк Мариною Миколаївною «Про перехід права власності від ОСОБА_6 до ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі її законного представника - батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, житлового будинку в цілому за адресою: АДРЕСА_1 Івано-Франківської області».

рішення № 26178747 державного реєстратора - приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк Марини Миколаївни від 16 листопада 2015 року «Про державну реєстрацію права власності ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі її законного представника - батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на житловий будинок в цілому за адресою: АДРЕСА_1, Івано-Франківської області».

договору дарування земельної ділянки від 16 листопада 2015 року за реєстром № 1579, посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк Мариною Миколаївною «Про перехід права власності від ОСОБА_6 до ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі її законного представника - батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Івано-Франківської області».

рішення № 26180153 державного реєстратора - приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк Марини Миколаївни від 16 листопада 2015 року « Про державну реєстрацію права власності ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі її законного представника - батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Івано-Франківської області»

а також визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності по 1/8 частини спадкового майна, а саме: будинку за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за цією ж адресою.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

І.О. Максюта