№ 556/965/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2016 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.

при секретарі Басик Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в твердій грошовій сумі. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, про що надала суду письмову заяву, просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідач в судовому засіданні визнав позов, про що подав суду письмову заяву. Клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Розгляд справи проведено у відсутності сторін, у зв'язку із чим у відповідності до ст..197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши та проаналізуваши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Так, зі свідоцтва про народження малолітньої ОСОБА_3 вбачається, що сторони по справі є її батьками.

Діти проживають спільно з матір'ю та перебувають на утриманні позивача, що підтверджується довідками Хиноцької сільської ради №367 та №368 від 04.04.2016 року.

Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, і зобов'язаний їх утримувати до досягнення повноліття, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали ОСОБА_2 виконувати свій обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що у добровільному порядку ОСОБА_2 коштів на утримання дітей не надає, і будь-яких домовленостей між сторонами з цього приводу не досягнуто, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

При визначенні їх розміру та порядку стягнення судом встановлено наступне.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, які мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не працює, одержує нерегулярні доходи, що підтверджується як заявами сторін, так і рішенням Володимирецького районного суду від 08.04.2015 року. Вказані обставини суд вважає такими, що істотно впливають на можливість позивача сплачувати аліменти, і достатньою підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається зі ст.184 СК України, розмір аліментів визначається судом за заявою платника або одержувача.

При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року» враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір аліментів на кожну дитину - 50 грн. в місяць, є недостатнім для забезпечення невідкладних потреб дитини, її харчування, навчання, лікування, оздоровлення, придбання одягу, інших необхідних матеріалів.

Виходячи із взаємного обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 100 грн. щомісячно. При цьому суд також виходить з принципів справедливості та рівності прав дітей, та приймає до уваги, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.04.2015 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі по 100 грн. щомісячно

.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.182, 184, 194, 195, 196 СК України, ст.ст.15, 30, 62, 212, 223, 367 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1, має право здійснювати будь-які платежі за номером та серією паспорта, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі по 100 (сто) гривень щомісячно, починаючи з 07 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через районний суд. Апеляцію може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо апеляцію не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після оголошення ухвали апеляційного суду.

Головуюча: