печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

22 червня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Кулакова І. О.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Києві подання заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 14379172, -

В С Т А Н О В И В :

21.06.2016 до суду надійшло вищевказане подання заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С., погоджене заступником директора Департаменту - начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинським С.С.

Частиною 2 ст. 377-1 ЦПК України передбачено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судове засідання заступник начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С., будучи належним чином повідомленим, не з'явився.

Подання вмотивовано тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження № 14379172 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2226/2009 від 15.06.2009, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Константа» на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 18218686,11 грн.

Відповідно до листа Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, за боржником ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:041:0335, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 07.06.2006 за № 50.

Вказану земельну ділянку описано актом опису й арешту майна 14.06.2010 р., однак, відсутність на теперішній час механізму реалізації земельних ділянок, унеможливлює її примусову реалізацію.

За інформацією ДФС України ОСОБА_3 одержує доходи в ТОВ «Будівельна компанія «КОНСТАНТА» ().

У зв'язку з чим, державним виконавцем 11.09.2015 винесено постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3

07.04.2016 та 24.05.2016 Державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_3 надсилались виклики щодо явки до державного виконавця для надання пояснень щодо виконання рішення суду, однак, ОСОБА_3 на виклики не з'явився.

07.04.2016 Державним виконавцем на адресу ОСОБА_3. надіслано вимогу про надання інформації та документів про його майновий стан. Вказана вимога боржником проігнорована, запитувана інформація та документи не надані.

Про наявність відкритого виконавчого провадження боржнику ОСОБА_3 достеменно відомо, оскільки його представником 12.05.2016 р. до виконавчої служби подавалось клопотання про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з недотриманням державним виконавцем строків здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що боржнику ОСОБА_3 належить на праві власності майно, він одержує доходи в ТОВ «Будівельна компанія «КОНСТАНТА», однак рішення суду не виконує.

За викликами державного виконавця боржник ОСОБА_3 не з'являється, інформації про належне йому майно не надає, що суперечить вимогам частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

На запит державного виконавця Державною прикордонною службою України листом від 15.04.2016 повідомлено про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово перетинав державний кордон України.

Таким чином, державний виконавець вважає, що матеріали виконавчого провадження містять документи, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, наявність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань, не зважаючи на обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, в зв'язку з чим подання просить задовольнити.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії.

В свою чергу боржник, згідно вимог ч. 6 ст.12 вказаного закону, зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто, законом встановлено обов'язок боржника вчиняти саме активні дії з метою виконання рішення суду.

У поданні державний виконавець зазначає, що станом на дату звернення державного виконавця до суду із даним поданням, судове рішення не виконане, боржник ОСОБА_3, якому достовірно відомо про відкриття виконавчого провадження, дій щодо ліквідації заборгованості не вчиняє, маючи у власності певне майно та грошові кошти, злісно ухиляється від виконання судового рішення, що є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи - до виконання зобов'язань за рішенням.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження».

Надані копії матеріалів виконавчого провадження № 14379172 беззаперечно свідчать про обізнаність боржника ОСОБА_3. про наявність відкритого виконавчого провадження. Так, опис й арешт житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2, проведено державною виконавчою службою у його присутності, про що свідчить особистий підпис боржника у відповідному акті опису й арешту майна. Крім того, 12.05.2016 р. представником боржника ОСОБА_3 до виконавчої служби подавалось клопотання про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з недотриманням державним виконавцем строків здійснення виконавчого провадження.

Разом з тим, боржник ОСОБА_3 дій спрямованих на виконання обов'язку, покладеного на нього рішенням суду не вчиняє, хоча виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (йому на праві власності належить земельна ділянка, він одержує доходи в ТОВ «Будівельна компанія «КОНСТАНТА»), а відтак, він має змогу виконати зобов'язання частково або навіть у повному обсязі, але не робить цього без поважних причин, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

За таких обставин, враховуючи ухилення боржника ОСОБА_3. від виконання судового рішення щодо стягнення на користь стягувача у виконавчому провадженні значної суми грошових коштів у якості погашення заборгованості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст. 208-210, 212, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

подання заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 14379172 - задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце проживання: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1), у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язання по виконавчому провадженню № 14379172 до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 2-2226/2009 від 15.06.2009, виданим Залізничний районний суд м. Львова, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Константа» на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 18 218 686,11 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Х.А. Гладун