Ухвала

іменем україни

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ», корпорації «Коменерго», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовий експерт», товариства з обмеженою відповідальністю «Український житлово-комунальний союз» про визнання неправомірним положень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» (далі - ТОВ «КК «КомЕнерго-Новомосковськ»), корпорації «Коменерго», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовий експерт» (далі - ТОВ «Фінансовий експерт»), товариства з обмеженою відповідальністю «Український житлово-комунальний союз» (далі - ТОВ «Український житлово-комунальний союз») про визнання неправомірним положень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 07 серпня 2010 року, на підставі наказу від 09 серпня 2010 року № 44 к та трудового контракту від 06 серпня 2010 року, його було призначено на посаду директора ТОВ «КК«КомЕнерго-Новомосковськ» строком з 07 серпня 2010 року по 07 листопада 2010 року, дію якого було продовжено додатковими угодами.

28 лютого 2012 року між ним та ТОВ «Коменерго», відповідно до додаткової угоди № 7, прийнятої на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Коменерго» від 28 лютого 2012 року № 23, укладено новий трудовий контракт терміном дії з 01 березня 2012 року по 01 вересня 2012 року включно. Дію трудового контракту від 28 лютого 2012 року було продовжено на підставі додаткових угод.

Зазначав, що на підставі додаткової угоди від 27 жовтня 2014 року № 10 до трудового контракту від 28 лютого 2012 року, на виконання рішень загальних зборів учасників ТОВ «Коменерго» його було усунуто від виконання посадових обов'язків директора на час проведення службового розслідування.

17 грудня 2014 року на підставі протоколу № 46 загальних зборів учасників ТОВ «Коменерго» в особі ТОВ «Фінансовий експерт», ТОВ «Український житлово-комунальний союз» та корпорації «Коменерго» прийнято рішення про звільнення його із займаної посади директора з 17 грудня 2014 року у зв'язку з закінченням строку трудового контракту.

Зазначав, що його звільнення є незаконним, оскільки дата закінчення трудового контракту від 29 лютого 2012 року приходиться на 09 грудня 2014 року.

Враховуючи викладене, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати таким, що не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема ч. 2 ст. 38, ч. 1 ст. 39.1 КЗпП України п. 22, 24 положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 та скасувати: протокол від 17 грудня 2014 року № 46 загальних зборів учасників ТОВ «КК «КомЕнерго-Новомосковськ» в особі ТОВ «Фінансовий експерт», ТОВ «Український житлово-комунальний союз» та корпорації «Коменерго» про звільнення його із займаної посади директора ТОВ «КК»КомЕнерго-Новомосковськ» з 17 грудня 2014 року у зв'язку з закінченням строку дії трудового контракту від 28 лютого 2012 року; наказ від 18 грудня 2014 року № 61-к ТОВ «КК «КомЕнерго-Новомосковськ». Поновити його на посаді директора ТОВ «КК «КомЕнерго-Новомосковськ» з 19 грудня 2014 року та на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України, стягнути з ТОВ «КК «КомЕнерго-Новомосковськ» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 18 грудня 2014 року до винесення рішення. Крім того, просив на підставі ст. 237-1 КЗпП України стягнути на його користь з ТОВ «КК «КомЕнерго-Новомосковськ» моральну шкоду, яку він оцінив у 10 000 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпроетровської області від 15 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що звільнення проведено правомірно у зв'язку з закінченням строку дії контракту (09 грудня 2014 року) на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, а саме з 17 грудня 2014 року, оскільки за лікарняним листком він знаходився на лікарняному до 17 грудня 2014 року, підстав для поновлення позивача на роботі немає, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпроетровської області від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

В.А. Нагорняк