Справа № 465/7684/15 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/2966/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , з участю третіх осіб приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни, відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановила:
В листопаді 2015 року п19 квітня 2016 рокуозивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , з участю третіх осіб приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни, відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2015 року провадження у даній справі відкрито. Справу призначено до розгляду.

18.02.2016 р. представник позивача ОСОБА_1 подала в суд заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. від 20.10.2015 р. № 1180 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 боргу в сумі 122 134,30 грн., що перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , з участю третіх осіб приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни, відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила представник позивача ОСОБА_1 , з оскаржуваною ухвалою не погоджується, оскільки така, на думку апелянта, є незаконною, суд першої інстанції не повно встановив обставини, що були необхідні для розгляду заяви.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд мотивуючи відмову в задоволенні заяви передчасноробить висновки щодо суті спору в цілому.

Покликається на те, що з часу подання позову виконавчий напис нотаріуса був переданий до виконання з одного відділу державної виконавчої служби в інший, що було відому суду на момент постановлення оскаржуваної ухвали, однак залишилось поза увагою.

На думку апелянта оскаржувана ухвала свідчить про зловживання судом своїми процесуальними правами.

Утруднення виконання рішення, як зазначає апелянт, полягає у тому, що у випадку позитивного вирішення справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач буде змушений звертатись з вимогами про повернення йому незаконно стягнутих коштів.

Стверджує, що забезпечення позову у такий спосіб не порушить законні права та інтереси інших заінтересованих осіб.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року та постановити нову ухвалу про задоволення заяви та забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. від 20.10.2015 р. № 1180 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 боргу в сумі 122134,30 грн., що перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Мельник Л.Я. на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову передбачених ст. 152 ЦПК України не є вичерпний тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

З виділених матеріалів встановлено, що в провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , з участю третіх осіб, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни, відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову представник позивача зазначала, що не вжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого у позивача законні права не будуть захищені.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача не зазначив, якими саме діями нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості, не навів достатніх доказів у чому полягає спір щодо стягнення заборгованості.

Крім цього, суд зазначив, що заявником не надано доказів про ті обставини, які саме виконавчі дії вчинені державним виконавцем, які б могли об`єктивно утруднити чи унеможливити виконання судового рішення, у разі задоволення позову у даній справі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апелянта колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду враховуючи наступне.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку

Судом встановлено, що постановою від 19.11.2015 року головного державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1180, виданого 20.10.2015 року Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 122 134,30 грн. Заява про примусове виконання подана 18.11.2015 року (а.с. 30).

В подальшому, державним виконавцем проведено ряд виконавчих дій, а постановою від 23.12.2015 року виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1180 закінчено у зв`язку з тим, що боржник отримує дохід на ВП «Шахта Лісова» ДП «Львіввугілля», що за територіальністю відноситься до виконання ВДВС Сокальського РУЮ (а.с. 31-33).

26.01.2016 року начальником відділу ДВС Сокальського РУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1180, виданого 20.10.2015 року Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 122 134,30 грн. Заява про примусове виконання подана 22.01.2016 року (а.с. 34)

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Якщо учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи, то відповідно до статей 383-389 ЦПК України, вони мають право звернутися до суду із скаргою.

Колегією суддів встановлено, що з відповідними скаргами в суд позивач ОСОБА_2 не звертався, виконавчий напис оскаржується боржником у судовому порядку.

В свою чергу, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Не зважаючи на те, що стягнення грошових коштів відбуватиметься на підставі виконавчого напису нотаріуса, дійсність якого сьогодні оспорюється позивачем, останній не позбавлений права користуватись своїм майном, обмеження стосуються лише реалізації такого у сумі звернення стягнення, що визначене постановою державного виконавця від 07.12.2015 року, яка є чинною.

При таких обставинах суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа.

Доводи апелянта, що стосуються утруднення виконання можливого вирішення є суб`єктивним твердженням останньої, оскільки у такому випадку законодавець захищає право кредитора у зобов`язанні (спорі) на задоволення своїх вимог від будь-яких зловживань боржника, а не можливість останнього у такий спосіб уникнути виконання визначеного обов`язку.

За таких обставин суд першої інстанції правильно застосував процесуальну норму та обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відтак, колегія суддів приходить висновку, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам ст.ст. 151 153 ЦПК України та роз`ясненням, викладеним у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич
Судді: Ю.Р. Мікуш
О.Ф. Павлишин