Справа № 2-2649/03
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Борис О.Н., за участю секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., без присутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання та розяснення рішення суду від 03 листопада 2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КЖП № 31 про визнання членом сімї померлого та права на житлову площу, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу із вказаною заявою, в якій просила поновити пропущений строк для предявлення виконавчого листа до виконання та розяснити рішення суду від 03 листопада 2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КЖП № 31, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, визнано ОСОБА_1 членом родини померлого ОСОБА_2І та визнано за ОСОБА_1 право на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви посилалась на поважність причин пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання, зумовлених народженням дитини та тривалим розглядом іншої цивільної справи про визнання її втратившою право користування житлом, а також зазначила про неможливість виконання вказаного судового рішення та реєстрації її у квартирі, оскільки Жовтневим РВ ДМС України у Дніпропетровській області їй відмовлено у реєстрації та розяснено, що в рішенні суду повинно бути зазначено про визнання за нею права користування житлом, а не права на житло, тому просила розяснити рішення суду у цій частині.

Заявник ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, що не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Оскільки справа розглядається за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді справи, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши зазначену заяву та додані документи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стягувач має право подати заяву про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання (ч.2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до вимог ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Ознайомившись з матеріалами справи, вивчивши надані документи, суд вважає, що строк предявлення до виконання рішення суду від 03.11.2003 року пропущено заявницею з поважних причин, зумовлених народженням дитини та судовим розглядом іншої цивільної справи про визнання заявниці такою, що втратила право користування житлом, а отже строк підлягає поновленню.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Враховуючи неможливість реалізації судового рішення, на якому наголошувала заявниця, посилаючись на відмову Жовтневого РВ ДМС України у Дніпропетровській області у реєстрації її місця проживання у житлі, право на яке визнано за заявницею рішенням суду, яке набрало законної сили, суд вважає за необхідне розяснити судове рішення виходячи з наступного.

Право на житло є одним з найголовніших невід'ємних прав особи, проголошених ст. 47 Конституції України. З аналізу зазначеної норми Конституції України слідує, що це право означає не лише можливість особи набути житло у власність або в користування, а й право особи на проживання в жилому приміщенні. При цьому Конституція проголошує принцип забезпечення державою створення умов, необхідних людині для набуття житла у власність або в користування та неможливості примусового позбавлення житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Пункт 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 р., права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду.

Суд зазначає, що рішення про визнання за ОСОБА_1 права на житло було ухвалене 03.11.2003 року, тобто до прийняття Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV, який набрав чинності лише 15.01.2004 року та яким передбачено подання заяви на реєстрацію місця проживання рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання права користування житловим приміщенням або зобовязання відповідного органу щодо реєстрації особи.

Станом на час розгляду заяви про розяснення рішення суду від 03.11.2003 року, яким ОСОБА_1 визнано членом сім`ї померлого ОСОБА_2 та визнано за заявницею права на житлову площу, згідно повідомлення Голови районної у місті ради ОСОБА_3, квартира №31 у будинку 20 на мікрорайоні 4-у Зарічному у м. Кривому Розі є не приватизованою, зареєстровані особи на значаться.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.4 ст.2 ЦПК України, закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 371 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду від 03 листопада 2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КЖП № 31 про визнання членом сімї померлого та права на житлову площу та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для предявлення до виконання рішення суду від 03 листопада 2003 року у цивільній справі № 2-2649/2003 за позовом ОСОБА_1 до КЖП № 31 про визнання членом сімї померлого та права на житлову площу.

Розяснити, що третій абзац резолютивної частини вказаного рішення суду у редакції: «Признать за ОСОБА_4 право на жилую площадь находящуюся по адресу: квартира № 31 дома № 20 на мкр 4-ый Заречный в ОСОБА_5», слід розуміти так, що суд визнав за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням за адресою: квартира № 31 будинку № 20 на мкр. 4-ий Зарічний у м. Кривому Розі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.Н. Борис