АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6902/15-ц 22-ц/774/888/К/16
Справа № 216/6902/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22-ц/774/888/К/16 суддя Бондарєва О.І.
Категорія 27 (ІІІ) Доповідач Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В..

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, проведеної з Дніпровським районним судом м. Києва, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до кредитного договору №53/в від 05.12.2006 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 34000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.12.2026 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором позивачем з ОСОБА_4 05.12.2006 року укладено договір іпотеки нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Калініна, 6, власником якого є відповідач.

Враховуючи те, що відповідач не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором, станом на 18.08.2015 року виникла заборгованість у розмірі 1623073,44 грн. Змінивши під час розгляду справи позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на свою користь зазначену суму заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки з визнанням права власності за позивачем.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №53-в від 05.12.2006 року, яка станом на 18.08.2015 року, становить 1623073 (один мільйон шістсот двадцять три тисячі сімдесят три) грн. 44 коп., з яких: - заборгованість за кредитом 33574,00 дол. США; відсотки за користування кредитом 38462,10 дол. США. Всього: 72036,10 дол. США (33 574,00 + 38 462,10), що по курсу НБУ станом на 17.08.2015 року є еквівалентом 1 567 337,33 грн. та плати за пропуск платежів - 55 736,11 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями до складу якого входять: А-1 житловий будинок, загальною площею 79,6 кв.м., в тому числі житловою площею 49,5 кв.м., Б- сарай, Ж - вбиральня, 1 огорожа, 2 - ворота, І - трубопровід, ІІ - замощення, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Калініна, будинок №6, та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.12.2006 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, реєстровий номер 6552, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 05.12.2006 року, номер 4167579, згідно витягу №10320079, шляхом визнання права власності за ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 16230 грн. 73 коп.

Із зазначенням, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1340-VІІ.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» ставить питання про зміну рішення суду шляхом виключення з резолютивної частини його рішення абзацу 4-го про те, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії мораторію, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм процесуального прав. Зокрема, вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не було досліджено в повному обсязі підстав застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а саме: чи дане нерухоме майно використовується відповідачем, як місце постійного проживання або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Всупереч зазначеному, судом при ухвалені ним оскаржуваного рішення було досліджено тільки той факт, що даний кредит наданий в іноземній валюті. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_4, яка до суду не зявилася, неодноразово повідомлялася про час та місце розгляду справи шляхом надіслання за адресою її місця проживання та реєстрації повідомлення, яке за терміном зберігання повернуто на адресу суду, тому в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином. Виходячи з вимог ч.3 ст. 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними права, ст. 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та ст. 67 ЦПК України щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнає неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевірившизаконність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «ВіЕйБі Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_2», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с. 27-30), та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №53-в, відповідно до умов якого, остання отримала кредитні кошти в іноземній валюті, у розмірі 34000,00 дол. США з цільовим призначенням кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу домоволодіння від 05.12.2006 року, під 13,8% річних, з кінцевим строком повернення 04.12.2026 року (а.с.12-18).

В забезпечення виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором 05.12.2006 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями (надалі домоволодіння), до складу якого входять: А-1 житловий будинок, загальною площею 79,6 кв.м., в тому числі житловою площею 49,5 кв.м., Б- сарай, Ж - вбиральня, 1 огорожа, 2 - ворота, І - трубопровід, ІІ - замощення, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Калініна, будинок №6 (а.с. 88-90), який належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.12.2006 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, реєстровий номер 6552, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 05.12.2006 року, номер 4167579, згідно витягу №10320079 (а.с. 95, 96).

Відповідно до п. 1.5 укладеного договору іпотеки сторони узгодили, що вартість предмета іпотеки складає 40596,00 дол. США.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 18.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі: 1623073,44 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом в сумі 33574,00 дол. США;

- відсотків за користування кредитом в сумі 38 462,10 дол. США, всього на суму 72036,10 дол. США (33574,00 + 38462,10), що по курсу НБУ станом на 17.08.2015 року є еквівалентом 1567337,33 грн.

- плати за пропуск платежів - 55 736,11 грн.

Пунктами 7.1, 7.4- 7.6, договору іпотеки від 05.12.2006 року сторони погодили, що Іпотекодержатель (ПАТ «ВіЕйБі Банк») має право звернути стягнення на Предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань за кредитним договором у випадку порушення позичальником (ОСОБА_4А.) зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору у спосіб, який ним обрано на власний розсуд, зокрема на підставі рішення суду шляхом набуття права власності на нього (а.с. 88-90).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту невиконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, що стало наслідком утворення заборгованості, яка підлягає погашенню в порядку, передбаченому ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в обраний позивачем спосіб, зокрема - визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

При цьому, суд зазначив, що 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1340-VІІ (далі Закон №1340-VІІ), а отже рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час його дії.

Саме висновок суду першої інстанції про зазначення того, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону №1340-VІІ й став підставою апеляційного оскарження ухваленого у справі рішення в цій частині.

В іншій частині рішення суду ПАТ «ВіЕйБі Банк» не оскаржується. В звязку з цим, виходячи з положень ст. 303 ЦПК України в іншій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не переглядається.

Погодитися з висновком суду про застосування до врегулювання спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким виключається можливість виконання ухваленого судом рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період чинності вказаного Закону, колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Частиною 1 та 3 ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Використовуючи вказане право, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом про задоволення своїх вимог за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Калініна, будинок №6, що є власністю відповідача ОСОБА_4

На підставі ухваленого рішення судом першої інстанції задоволено вимоги позивача й в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки вищезазначений житловий будинок, при цьому порядок виконання судового рішення визначено у відповідності до приписів Закону №1340-VІІ.

Згідно з п.1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1340-VІІ, який набув чинності 07 червня 2014 року, встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Крім того, згідно з п. 4 Закону №1340-VІІ протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час його дії не підлягає виконанню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до відомостей Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19.05.2016 року, ОСОБА_4 є власником наступного нерухомого майна, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності №Ц-162 від 18.02.1998 року та домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Шкільна, 17 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 26.05.2004 року.

Отже, з викладеного вбачається, що станом на момент розгляду справи придбане відповідачем ОСОБА_4 в кредит за договором купівлі-продажу від 05.12.2006 року нерухоме майно - домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Калініна, будинок №6, не є її єдиним майном, оскільки вона є власником іншого нерухомого майна.

Однак, ухвалюючи рішення, у порушення вимог ст.ст. 212 214 ЦПК України, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, встановивши, що ОСОБА_4 одержала кредит в іноземній валюті, в рахунок забезпечення його виконання передала в іпотеку домоволодіння, загальна площа якого становить 76,9 кв.м (не перевищує 250 кв.м), не з'ясував про наявність у власності ОСОБА_6 іншого житла, дійшовши передчасного висновку на розповсюдження дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на спірні правовідносини.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку його виконання - зміні.

Оскільки апеляційна скарга ПАТ «ВіЕйБі Банк» підлягає задоволенню, то на користь позивача з ОСОБА_4 в порядку ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені судові витрати по справі сплачений за її подання судовий збір в розмірі 4019,40 грн. (а.с. 133).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» задовольнити .

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення суду абзац 4 наступного змісту: «Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03.06.2014 року №1340-VІІ.»

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» у відшкодування судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 4019,40 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: