Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/63/16 Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
Провадження № 22-ц/778/2707/16 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5

на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3, який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про зміну договору найму жилого приміщення в квартирі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ОСОБА_3, який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про зміну договору найму жилого приміщення в квартирі.

В позові зазначав, що двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, розташована на четвертому поверсі в дев'ятиповерховому житловому будинку, належить до державного житлового фонду і перебуває у віданні Запорізької міської ради відповідно до приписів cт. 5 ЖК України. Квартира і житловий будинок в цілому перебувають на балансі МКП «ОСНОВАНІЄ», яке уповноважене власником житла здійснювати управління житловим будинком відповідно до приписів ст. ст. 18, 24 ЖК України. Наймачем квартири є ОСОБА_3 В квартирі зареєстровані та мають право на користування жилими приміщеннями наступні особи: ОСОБА_3 - наймач, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - син наймача, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - син наймача, ОСОБА_7 - колишня дружина наймача, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 - син наймача та ОСОБА_7 Отже, право користування квартирою мають на цей час дві сім'ї. Спільне користування квартирою стало неможливим, оскільки між наймачем, колишньою його дружиною та членами їх сімей постійно виникають сварки з приводу користування квартирою, з приводу плати за утримання квартири та плати за комунальні послуги, з приводу проживання в квартирі дружини наймача та співмешканця ОСОБА_7 Тому виникла необхідність змінити договір найму жилого приміщення, внаслідок чого можливо буде визначити порядок користування квартирою для кожної сім'ї з виділом кожній сім'і ізольованого жилого приміщення в квартирі. Він та ОСОБА_7 узгодили між собою питання поділу квартири між сім'ями, і в жовтні 2015 року звернулися до житлового органу із спільною заявою про зміну існуючого договору найму та укладення окремих договорів найму на жилі приміщення в квартирі. Проте, листом від 12.11.2015 року за № М-0708 районна адміністрація ЗМР по Комунарському району відмовила в укладенні окремих договорів найму, оскільки житлова площа в квартирі складає 30,1кв.м і на кожну проживаючу в квартирі особу припадає по 6,02кв.м жилої площі, що менше середнього рівня забезпеченості житловою площею в м. Запоріжжі в розмірі 8,0 кв.м. Посилаючись на викладене, просив суд виділити в користування ОСОБА_3 на сім'ю із трьох осіб (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2) в квартирі ізольовану жилу кімнату № 7 площею 17,6кв.м з лоджією та укласти з ОСОБА_3 окремий договір найму на вказане жиле приміщення; виділити в користування ОСОБА_7 на сім'ю із двох осіб (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3) в квартирі ізольовану жилу кімнату № 6 площею 12,5кв.м та укласти з ОСОБА_7 окремий договір найму на вказане жиле приміщення; залишити у спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підсобні та службові приміщення в квартирі, а саме: кухню № 4 площею 8,3 кв.м, коридор № 1 площею 7,2 кв.м, туалет № 3 площею 1,0 кв.м, ванну кімнату № 2 площею 2,7 кв.м, шафу № 5 площею 0,4 кв.м.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3, який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, Міське комунальне підприємства «ОСНОВАНІЄ» надали заперечення, в яких доводи апеляційної скарги не визнають, просять про залишення без змін оскарженого рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

ОСОБА_3 є наймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 51,95 кв.м, жилою площею 30,1 кв.м.

В квартирі зареєстровані 5 осіб: ОСОБА_3 (наймач), син ОСОБА_5, син ОСОБА_4, колишня дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_8

Листом від 12.11.2015 року за № М-0708 районною адміністрацією ЗМР по Комунарському району відмовлено позивачу у зміні умов договору найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд першої інстанції для вирішення справи вірно застосував норми матеріального права.

Суд правильно вказав, що за ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача має право вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішений у судовому порядку. Правила встановлені частиною першою цієї статті, не поширюються на жилі приміщення в будинках підприємств, установ, організацій найважливіших галузей господарства (ч. 1 ст. 114 ЖК України) крім випадків, коли наймач одержав жилі приміщення не у зв'язку з трудовими відносинами або коли наймодавець втратив право на його виселення.

Відповідно до положень ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не може бути самостійним предметом договору найму жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч. 1 ст. 48 ЖК України), частина кімнати або кімната, пов'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Судом першої інстанції правильно враховані роз'яснення п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" де сказано, відповідно до ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі, тобто відповідно норми середньої забезпеченості житлом у даному населеному пункті (ст.48 ЖК України). При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Виходячи із розмірів житлових приміщень спірної квартири суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на даний час на кожного мешканця квартири припадає по 6,02м кв. За позовними вимогами на наймача та його дітей припадатиме по 5,86м кв.

Вказана площа на мешканця не відповідає рівню середньої забезпеченості житловою площею у м.Запоріжжі, встановленому постановою виконкому Запорізької Ради народних депутатів та президії Обласної ради профспілок від 08.01.1985р.№2, яка встановлена у розмірі 8м кв. на особу. Норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов визначена як 6м кв.

Доводи апеляційної скарги про неповне встановлення обставин справи, порушення ст. 213 ЦПК України не містять обґрунтування, що саме неповно встановлено, як вплинуло на ухвалення рішення. Зі справи та за результатами апеляційного розгляду видно, що ці доводи не підтверджуються, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності зазначеного судового рішення

Доводи апеляційної скарги щодо неприязних стосунків та сварок мешканців квартири не спростовують висновки оскарженого рішення, оскільки виходять за межі спору, який виник у ОСОБА_3 з відповідачами - районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району, Міським комунальним підприємством «ОСНОВАНІЄ» щодо зміни умов договору найма жилого приміщення спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права: ст.ст. 48,63,104 ЖК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи з підстав, що викладені вище у цій ухвалі. А саме, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував вказані норми матеріального права, урахувавши при цьому роз'яснення п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України".

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: