Справа № 643/2988/14-ц
Провадження № 2/635/182/2016
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» про визнання договору поруки неукладеним, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК», з урахуванням уточненої позовної заяви від 17.12.2016р., просить суд постановити рішення, згідно якого стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «СБЕРБАНК» суму боргу за кредитним договором № 4107-ФО/2011/126 від 14 грудня 2011 року, яка станом на 01.12.2015р. у розмірі 200820,07грн., та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 63056,29грн., процентів за користування кредитом у розмірі 36924,87грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 78097,50грн. та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 22741,41грн., а також позивач просить стягнути з відповідачів всі понесені судові витрати у розмірі по 1260,94грн. з кожного.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14 грудня 2011 року між ПАТ «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 4107-ФО/2011/126, відповідно до умов якого банк зобовязався надати Відповідачу кредитні кошти у розмірі 80000,00грн. на поточні потреби, а Відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 31% річних, при цьому останній зобовязався сплачувати в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідно до графіку, встановленому у Додатку № 1 до кредитного договору, що є невідємною частиною з кінцевим терміном повернення до 13 грудня 2016 року. ОСОБА_4 свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак ОСОБА_1 (Відповідач 1), в порушення умов кредитного договору, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у звязку з чим, Позивач, скориставшись своїм правом на дострокове повернення повної суми заборгованості, встановленим п. 8.3. зазначеного кредитного договору, надіслав ОСОБА_1 повідомлення-вимогу № 176/5/57 від 30 липня 2013 року щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором. Таким чином, станом на 01 грудня 2015 року заборгованість останнього по поверненню кредитних коштів, процентів, нарахованих за користування кредитом, а також пені за прострочення термінів повернення кредиту та за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами становить 200820,07грн. З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором, між Позивачем та ОСОБА_2 (Відповідач 2) 14 грудня 2011 року був укладений договір поруки № 4107-ФО/2011/126/S-, відповідно до умов якого останній зобовязався відповідати перед Позивачем за виконання своїх зобовязань ОСОБА_1, які випливають з кредитного договору та можуть виникнути у майбутньому за кредитним договором, повернути кредит в сумі 80000,00грн. згідно графіку та у строки, зазначені в кредитному договорі з кінцевим терміном повернення до 13 грудня 2016 року, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором поруки достроково, в строки та в порядку, які передбачені ст. 6 кредитного договору, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором поруки до настання строків, зазначених в ст. 6 кредитного договору сплатити кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 31% річних у гривнях, відшкодувати збитки, завдані кредитору невиконанням та/або неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором та сплатити кредитору штрафні санкції за невиконання та/або неналежне виконання зобовязань по кредитному договору у строки та у розмірах, які визначаються в кредитному договорі. При цьому у разі допущення прострочення виконання зобовязань позичальником, кредитор звертається до поручителя з письмовим повідомленням про невиконання позичальником зобовязань, а останній протягом 10 днів з дня отримання повідомлення зобовязаний погасити заборгованість позичальника. Таке повідомлення-вимогу було направлено поручителю 30 липня 2013 року за № 180/5/53 щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором.

У відповідності до змін до статуту Позивача від 26.11.2015р. в частині змін найменування банку і викладеного п. 1.4 Статуту в новій редакції, відповідно до яких повне офіційне найменування Позивача - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СБЕРБАНК» (скорочене ПАТ «СБЕРБАНК»), який є правонаступником всіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ», Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ», Закритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ», Закритого акціонерного товариства «БАНК НРБ», Закритого акціонерного товариства «БАНК НРБ - Україна».

Відповідач-2 за первісним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (теперішня назва ПАТ «СБЕРБАНК»), ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, яку в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив визнати договір поруки № 4107-ФО/2011/126S- від 14 грудня 2011 року, укладений між ПАТ «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (теперішня назва ПАТ «СБЕРБАНК») та ОСОБА_2 неукладеним, стягнути з ПАТ «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (теперішня назва ПАТ «СБЕРБАНК») витрати по оплаті правової допомоги та судові витрати.

В обґрунтування своїх зустрічних вимог посилався на те, що 14 грудня 2011 року між ПАТ «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4107-ФО/2011/126, умовами якого було передбачено забезпечення виконання зобовязань позичальника порукою. Зазначив, що на час укладення зазначеного договору ОСОБА_1 був його безпосереднім керівником, та оскільки між ними за час роботи на одному підприємстві встановилися дружні стосунки, останній прийняв прохання ОСОБА_1 бути його поручителем та підписати договір поруки. Так, 14 грудня 2011 року він разом зі ОСОБА_1 прибули до Харківського відділення № 9 ПАТ «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (теперішня назва ПАТ «СБЕРБАНК») для підписання договору поруки. Весь час, коли тривала процедура оформлення документів, ОСОБА_2 мав сумнів щодо правильності свого поступку та необхідності підписання договору поруки. Однак, ОСОБА_1 пригрозив Позивачу закінченням товариських стосунків та влаштуванням проблем на роботі, в тому числі звільненням, у звязку з чим, не бажаючи мати проблеми на роботі та будучи єдиним годувальником у сімї, останній підписав один екземпляр договору поруки, після чого, усвідомивши суму кредитного договору, відмовився підписувати і укладати з банком договір поруки та покинув приміщення банку без будь-якої уваги на документи, які лишились в банку та які він частково підписав. Наступного дня ОСОБА_1 повідомив, що через відмову Позивача за зустрічними вимогами (Відповідач 2) підписати договір поруки, кредитні кошти надані не були. У 2012 році ОСОБА_1 звільнився і Позивач за зустрічною позовною заявою взагалі забув про історію з кредитом. Однак, 03 липня 2013 року він отримав повідомлення із вимогою щодо виконання зобовязання за кредитним договором відповідно до договору поруки та погашення простроченої заборгованості позичальника за кредитним договором, після чого він зателефонував ОСОБА_1 для отримання пояснень щодо зазначених обставин. Через деякий час ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 його екземпляр договору поруки, в якому напроти його прізвища був підпис, який йому не належить. У травні 2014 року Позивач (Відповідач 2) отримав ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі про стягнення з нього заборгованості та звернувся повторно за поясненнями до ОСОБА_1, останній запевнив, що погасить заборгованість за кредитом у найближчий час, а на підтвердження відсутності участі Позивача (Відповідач 2) та інтересу у відносинах з банком написав та надав ОСОБА_2 власноручно написану розписку від 13 травня 2014 року, в якій зазначив, що Позивач (Відповідач 2), під час отримання грошей від банку був відсутнім та, що підпис останній на своєму екземплярі не ставив. Таким чином Позивач (Відповідач 2) вважає, що договір поруки № 4107-ФО/2011/126/S- від 14 грудня 2011 року є недійсним з тих підстав, що на одному екземплярі договору поруки ним постановлений підпис під тиском ОСОБА_1, старшого як за віком, так і за посадою, а інший екземпляр він взагалі не підписував, крім того, на момент укладення оспорюваного договору не були додержані вимоги ст. ст. 203, 207, 547 ЦК України, що є підставою вважати такий договір недійсним, що не створює юридичних наслідків. Крім того ОСОБА_2 зазначив, що ним були понесені витрати на правову допомогу згідно з укладеним ОСОБА_5 про надання юридичних послуг № 7/6/14 від 07 червня 2014 року та Додаткових угод № 1, № 2, № 3 до нього, на підставі яких здійснено оплату юридичних послуг у розмірі 5400,00грн.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився надавши до суду заяву, згідно якої позовні вимоги в остаточній редакції від 17.12.2016р. підтримав у повному обсязі та судових засіданнях і письмових поясненнях просив, в задоволенні зустрічного позову відмовити, а також зазначив, що ОСОБА_2 самостійно, власноруч підписав два примірника договору поруки, що узгоджується з п. 6.8 договору поруки, крім того обидва примірника договору містять згоду дружини ОСОБА_2 ОСОБА_7, яка також була присутня під час оформлення кредитного договору. Також зазначив, що надана ОСОБА_2 записка ОСОБА_1 не має юридичного значення у звязку з відсутністю засвідченого підпису останнього, разом з тим просив звернути увагу на те, що сам ОСОБА_1 у зазначеній записці визнав факт того, що ОСОБА_2 був його поручителем, а відсутність останнього під час отримання кредитних коштів ОСОБА_1 є зрозумілим, оскільки кошти видаються з каси банку лише позичальнику. Крім того, вимоги ПАТ «СБЕРБАНК» про стягнення заборгованості були предявлені відповідачам в межах строків, визначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки, зазначаючи в договорі поруки, що він припиняється належним виконанням зобовязання, сторони договору визначили його термін подією, яка має настати, а саме погашення кредитної заборгованості, у звязку з чим порука не припинилася.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилася, але надала заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутністю та в судових засіданнях проти задоволення первісного позову заперечувала, оскільки з ОСОБА_2 відбувається подвійне стягнення, а саме пені та штрафів. Інший представник ОСОБА_2 ОСОБА_9, яка діє на підставі довіреності надала письмові заперечення від 26.11.2016р. з тих підстав, що по-перше: розділом 4 п. 4.1. кредитного договору № 4107-00/2011/126 від 14.12.2011 р. сторонами погоджено «У ОСОБА_4 виникають зобовязання з надання ОСОБА_10 Кредиту після виконання всіх нижчезазначених умов: життя, здоров я та працездатність ОСОБА_10 застраховані в страховійкомпанії, на користь та на погоджених з ОСОБА_4 умовах, визначених в п. 2.5 цьогоОСОБА_5, та ОСОБА_4 надано документ, що підтверджує факт настання страховоївідповідальності страхової компанії».

В разі невиконання умов п. 4.1 Кредитного ОСОБА_5 має право відмовити позичальнику в наданні Кредиту (п. 4.3. Основного ОСОБА_5).

Так, як зазначає представник Відповідача 2, Позивачем надано разом із позовною заявою договір поруки № 4107- Ф0/2011/126/S- від 14.12.2011 р., але докази виконання ОСОБА_10 п. 2.5кредитного договору № 4107-00/2011/126 Позивачем не надано.

Під час розгляду даної справи в 2014 році зверталась увага Банку та суду на відсутність таких доказів, але ОСОБА_10 таких доказів не надав, що ставить під сумнів як підстави виникнення у ОСОБА_4 зобов'язань з надання позичальнику кредиту так ідостовірність укладеного правочину;

по друге: частиною 5 статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що ОСОБА_10 зобов'язаний при наданні кредитів додержуватись основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів, додержуватись встановлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків.

Так, зі змісту позовної заяви Позивача не вбачається яким чином ОСОБА_4 виконано вимоги Закону з метою уникнення можливих ризиків фінансових втрат та порушення умов Кредитного договору № 4107-00/201 1/126 від 14.12.2011 р.

При цьому, кредитним договором № 4107-00/2011/126 від 14.12.2011 р., п. 7.1 статті 7, сторонами договору погоджено, що «ОСОБА_10 погоджується протягом дії цього ОСОБА_5, щорічно «14» грудня, або на письмовий запит ОСОБА_4 надавати йому довідку, яка повинна містити інформацію про виникнення або відсутність у звітному періоді будь-якої з обставин (подій), перерахованих у цьому пункті ОСОБА_5, які впливають на зміну фінансового стану ОСОБА_10, ...».

До матеріалів позовної заяви на думку представника ОСОБА_2 ОСОБА_9 та даної справи таких доказів, які визначені розділом 7 кредитного договору № 4107-00/2011/126 від 14.12.2011р. не надано, що свідчить про невиконанням ОСОБА_4 як вимог Закону так і умов укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_10 договору.

З урахуванням того, що перше виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором відбулось станом на 02.07.2013р. (повідомлення-вимога від 03.07.2013р. № 4068/7/18-5-1), ОСОБА_10 мав як певні права так і доцільну необхідність запитати у ОСОБА_10 довідку про обставини (події), які перераховані у п. 7.1 кредитного договору, ще у 2013 році з метою уникнення концентрації ризиків, тощо;

по третє: умовами Основного договору, як зазначає представник, сторонами визначено певні права та обовязки, зокрема:

-п.2.3. статті 2 «У випадку, якщо в період дії цього ОСОБА_5 відбудеться погіршення фінансового стану ОСОБА_10, а саме зменшення отримуваного ОСОБА_10 доходу за всіма наявними джерелами більше ніж на 20 % (двадцять процентів) від суми доходу, інформація про які була надана ОСОБА_10 для оформлення цього ОСОБА_5, ..., ОСОБА_10 зобов'язаний, протягом 3 (трьох) робочих днів після такої втрати повідомити про це ОСОБА_10...».

-п. 7.1. статті 7 «ОСОБА_10 погоджується протягом дії цього ОСОБА_5, щорічно «14» грудня, або на письмовий запит ОСОБА_4 надавати йому довідку, яка повинна містити інформацію про виникнення або відсутність у звітному періоді будь-якої з обставин (подій), перерахованих у цьому пункті ОСОБА_5, які впливають на зміну фінансового стану ОСОБА_10, ...».

-п. 8.3. статті 8 «ОСОБА_10 має право в односторонньому порядку вимагати від ОСОБА_10 дострокового повернення повної суми заборгованості за цим ОСОБА_5, а також інші права..., у разі:

а) затримання ОСОБА_10 щонайменше на один календарний місяць сплати частини Кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим ОСОБА_5, та/або процентів, нарахованих за користування кредитом або;

в) несплати Клієнтом більше однієї виплати з повернення Кредиту та/або процентів, що перевищує пять відсотків від суми Кредиту, зазначеної в пункті 1.1. цього ОСОБА_5;

г) істотного порушення ОСОБА_10 будь-яких зобовязань за цим ОСОБА_5;

Під «істотним порушенням умов цього ОСОБА_5 сторони розуміють порушення

будь-якого з пунктів розділів 2 та 7 цього ОСОБА_5...».

-п. 8.5. статті 8 «ОСОБА_10, у разі отримання від ОСОБА_4 письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, яка вказана в такій вимозі, зобовязаний здійснити усі платежі на користь ОСОБА_4...».

Таким чином, між сторонами Основного договору погоджено права ОСОБА_4 та обовязки ОСОБА_10 щодо виконання умов укладеного ОСОБА_5, які є основними у даних кредитних відносинах та у даній справі.

ОСОБА_4, в разі порушення ОСОБА_10 строку своєчасного внесення чергового платежу, згідно графіку, мав право:

1. з метою недопущення порушення своїх прав на повернення кредиту, запитати у ОСОБА_10 довідку про виникнення або відсутність у звітному періоді будь-якої з обставин (подій), перерахованих у ОСОБА_5, які впливають на зміну фінансового стану ОСОБА_10 (п. 7.1. статті 7);

2. в односторонньому порядку вимагати від ОСОБА_10 дострокового повернення повної суми заборгованості за ОСОБА_5 (підп. а), в), г) п. 8.3. статті 8);

3. вимагати від ОСОБА_10 дострокового повернення повної суми заборгованості за істотне порушення умов Основного договору.

Адже, під час судового розгляду в суді першої інстанції з'ясовано, що в травні 2012 року ОСОБА_1 звільнився з місця роботи де отримував основне джерело доходу на погашення кредиту, і ОСОБА_10 про зміну таких обставин не повідомив чим порушив п. 2.3. статті 2.

На час першого виникнення простроченої заборгованості ОСОБА_10, з метою недопущення порушення своїх прав на повернення кредиту, мав право зясувати такі обставини, керуючись п. 7.1. статті 7, але ОСОБА_4 таке право проігноровано.

ОСОБА_4 під час судового розгляду в суді першої інстанції не підтвердив виконання умов Основного договору у відношенні ОСОБА_10 і ОСОБА_10 такі обставини не спростовувались.

Отже, сторонами, на думку представника, умови Основного Кредитного договору № 4107-00/2011/126 від 14.12.2011р. спільно невиконанні, а натомість ОСОБА_10 перейшов до застосування умов ОСОБА_5 поруки;

по четверте: Договір поруки № 4107-00/2011/126/S- від 14.12.2011р. передбачає настання відповідальності, які не були виконанні Боржником, та які передбачені Основним ОСОБА_5 (стаття 2, п. 4.2. статті 4).

Основним договором передбачено право вимоги ОСОБА_4 про дострокове повернення повної суми заборгованості (стаття 7, стаття 8 Основного договору).

Так, ОСОБА_5 виходячи з принципу свого права вимоги до поручителя направив поручителю - Відповідачу 2 повідомлення-вимогу від 03.07.2013р. № 4068/7/18-5-1, в якій просив погасити прострочену заборгованість ОСОБА_10 за Кредитним договором. З попередженням: «У разі несплати Вами простроченої заборгованості за Кредитним договором протягом 10 (десяти) календарних днів, з моменту поштового відправлення цього листа. ОСОБА_4 скористається правом вимоги дострокового повернення повної суми заборгованості за Кредитним договором і звернеться до суду.».

Представник відповідача вказує, що представник ОСОБА_4 зазначав, що прострочена заборгованість виникла у Позичальника-Боржника, частинами була сплачена Боржником.

Підп. 5.2.2. п. 5.2 статті 5 ОСОБА_5 поруки встановлено обовязок Кредитора, а саме «У разі виконання Боржником зобовязань за Основним договором (після предявлення вимог безпосередньо до Поручителя) негайно повідомити про це Поручителя.».

Кредитор не повідомив Поручителя про виконання Боржником своїх зобовязань за Основним договором, а отже повідомлення-вимога від 03.07.2013 № 4068/7/18-5-1 не була спростована та/або відкликана ОСОБА_4.

Інших (додаткових) вимог ОСОБА_11 не направляв. Докази направлення будь-яких вимог до Поручителя ОСОБА_4 не надані і матеріалах цивільної справи № 635/2988/14-ц відсутні.

Отже, строк пред'явленої вимоги до Поручителя є встановленим ОСОБА_4.

Таким чином, ОСОБА_4 у повідомлення-вимозі від 03.07.2013р. № 4068/7/18-5-1 встановлено строк виконання основного зобовязання з яким пов'язано початок перебігу встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

Також, як вказує представник Відповідача 2, під час судового розгляду в суді першої інстанції у 2014 році встановлено і в судовому рішенні викладено - «Відповідач ОСОБА_1 в ході судового розгляду не заперечував проти нарахованої позивачем суми заборгованості за кредитним договором та проти її сплати в повному обсязі. Про факт визнання Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 заборгованості свідчать також надані в ході судового розгляду останнім квитанції щодо сплати певної частини кредитної заборгованості за вищевказаним кредитним договором.».

Таким чином, ОСОБА_11 має право має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі безпосередньо від ОСОБА_10 на підставі статті 543 ЦК України.

по пяте: згідно з Додатком 1 до Кредитного договору № 4107-00/2011/126 «Графік повернення кредиту та визначення сукупності вартості кредиту і реальної процентної ставки» дата останнього платежу встановлено 13.12.2016 р.

Розділом 2 ОСОБА_5 поруки № 4107-00/2011/126/S- від 14.12.2011р. визначено зобовязання повернути Кредитору кредит, наданий за Основним ОСОБА_5 ... згідно графіку у строк/и, який/і зазначений/аються в Основному договорі з кінцевим терміном повернення - 13 грудня 2016 року.

Отже, як вказує представник Відповідача 2, строк повного погашення кредиту 13 грудня 2016 року.

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 17 вересня 2014 року № 6-6цс14 встановлено, що «Отже, порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 23 липня 2011 року.

За таких обставин у ОСОБА_4 виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 23 липня 2011 року, протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.».

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, як вказує представник Відповідача 2, виходячи з умов Основного договору та ОСОБА_5 поруки зі строком виконання зобов'язання 13 грудня 2016 року право ОСОБА_4 на судовий захист на теперішній час не настало, а отже відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_4 до Відповідача 2.

Використовуваний в ч. 4 ст. 559 ЦК України термін «вимога» має розумітись в більш широкому значенні - тобто маючи на увазі будь-яку вимогу кредитора до поручителя. Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була предявлена вимога, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

За таких обставин, як вказує представник Відповідача 2, у ПАТ «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» відсутнє право пред'явлення позовної вимоги до Відповідача 2 -ОСОБА_2

В свою чергу представник ОСОБА_4 надав пояснення щодо заперечень проти позовних вимог від 26.11.2015р., згідно яких зазначив, що у своїх запереченнях Відповідач 2 (в особі представника) вказує на те, що Позивачем при поданні позовної заяви не надані докази виконання ОСОБА_10 п. 2.5 Кредитного договору № 4107-00/2011/126 від 14.12.2011р. (далі - Кредитний договір), але п. 4.3. Кредитним договором передбачено, що ОСОБА_10 має право відмовити ОСОБА_10 в наданні Кредиту в разі невиконання будь-якої з умов, передбачених пунктом 4.1 Кредитного договору. Тобто у банка є право надавати ОСОБА_10 кредит чи ні при не виконанні п. 4.1 Кредитного договору. Також, представник позивача, звертає увагу, що 14.12.2011р. між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір страхування № 722206670.11 добровільного страхування від нещасного випадку. Таким чином, позичальником були виконані вимоги п. 2.5. Кредитного договору.

Представником позивача також зазначено, що Відповідач 2 у запереченнях зазначає, що Позивачем не було надано доказів виконання п. 7.1. 7 Кредитного договору, але у п. 7.1. Кредитного договору вказано, що у разі отримання відповідного запиту ОСОБА_4 про надання інформації довідка надається ОСОБА_10 протягом 7 (семи) робочих днів з дати отримання такого запиту, але ОСОБА_10 такий запит не направляв, тому що це є право, а не обов'язок банка.

Також представник позивача зазначає, що фінансовий стан на момент видачі кредиту Кредитним договором позичальника і поручителя підтверджувався довідкою про доходи № 109 від 06.12 2011р. та довідкою про доходи № 110 від 07 12.2011р

Позивач скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту (п. 8.5. Кредитного договору), надіславши 03.07.2013 р. повідомлення-вимогу боржнику ОСОБА_1 про погашення простроченої заборгованості, а не всієї заборгованості за основним зобовязанням, але прострочену заборгованість Відповідач-1 протягом 30-ти днів, як того вимагає зазначений пункт Кредитного договору, не сплатив, але Боржник продовжував виконувати зобовязання за кредитним договором та у період з 01.07.2013 р. по 27.12.2013р. сплатив наступні суми: 08.07.2013р. 1500,00грн., 10.07.2013р. 1800,55грн., 25.07.2013р. 1500,00грн., 31.07.2013р. 1900,00грн., 20.08.2013р. 2700,00грн., 21.08.2013р. 30,00грн., 14.10.2013р. 2700,00грн., 29.10.2013р. -1000,00грн., 07.11.2013р. 1000,00грн., 19.11.2013р. 500,00грн., 26.11.2013р. 1700,00грн., 10.12.2013р. 400,00грн., 13.12.2013р. 600,00грн., 20.12.2013р. 400,00грн., 27.12.2013р. 600,00грн.

Тобто у грудні 2013 року прострочена заборгованість була повністю сплачена.

Представник позивача вказує, як вбачається із розрахунку заборгованості, який був наданий ОСОБА_4 разом із заявою про збільшення розміру позовних вимог станом на 01.12.2015 p., боржник погасивши прострочену заборгованість знову перестав виконувати зобов'язання за кредитним договором у січні 2014 року, після чого йому почала нараховуватися пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором кредиту та після чого 18.02.2014р. Позивачем була відправлена повідомлення-вимога № 90/5/57 від 17.02.2014р. Поручителю, та повідомлення-вимога № 91/5/57 від 17.02.2014 р. Боржнику щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, але Поручителем вона отримана не була, а Боржник її отримав 19.02.2014р.

Пункт 5.1.1. ОСОБА_5 поруки передбачає, що у разі не виконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором, Кредитор має право (ст. 543 ЦК України) протягом 10 (десяти) днів пред'явити свої вимоги до поручителя, а Поручитель (п. 4.3 ОСОБА_5 поруки) протягом 10 (десяти) днів з дня отримання повідомлення, зобов'язаний погасити заборгованість Боржника за реквізитами, зазначеними Кредитором у повідомленні.

Таким чином, Позивачем виконано обов'язок щодо звернення до Поручителя з вимогою про сплату заборгованості за основним зобовязанням (Кредитним договором) і в подальшому порушене право ОСОБА_4 підлягає судовому захисту у продовж строків позовної давності.

31 березня 2014 року (тобто у межах строків позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України) Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Пунктом 6.4. договору поруки визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в письмовій формі і припиняється у випадку належного виконання ОСОБА_10 або боржником усіх зобовязань, передбачених в ст. 2 ОСОБА_5 поруки, а також з інших підстав передбачених законодавством України.

Таким чином, зазначаючи в договорі поруки, що він припиняється належним виконанням зобовязання, сторони договору визначили його термін подією, яка має настати а саме - погашення кредитної заборгованості.

ОСОБА_1 (Відповідач 1) в судові засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією та телефонограмами (а.с.171, 178, 205). Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 було отримано позовну заяву про збільшення позовних вимог від 17.12.2015р. (а.с.178).

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає первісний позов з урахуванням уточнень від 17.12.2015р. таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

14 грудня 2011 року між ПАТ «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №4107-ФО/2011/126, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 80000,00грн. на поточні потреби без обмеження цільового використання кредитних коштів за виключенням випадків, передбачених законодавство України, а позичальник зобовязався своєчасно та в повному обсязі виплачувати ОСОБА_4 проценти за користування кредитом у розмірі 31% річних, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови договору і своєчасно повернути ОСОБА_4 кредит. Відповідно до п. 1.4 зазначеного кредитного договору, детальний опис загальної вартості платежів за договором, що включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, а також графік повернення кредиту визначається у договорі та у Додтаку № 1 до договору, що є невідємною його частиною. Строк дії договору до повного виконання зобовязань позичальника за договором. У Графіку повернення Кредиту та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, який є Додатком № 1 до кредитного договору № 4107-ФО/2011/126 від 14 грудня 2011 року визначені дата погашення кредиту, сума платежу за розрахунковий період, погашення основної суми кредиту та проценти за користування кредитом, а також платежі за надані супутні послуги.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У зазначеному кредитному договір та додатку до нього визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Графіком повернення кредиту та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, в якому останній також поставив свій підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 9.2 кредитного договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на рахунок позичальника з наступною видачею кредитних коштів готівкою з поточного рахунку позичальника через касу банку.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 14 грудня 2011 року щодо надання кредитних коштів, 14 грудня 2011 року на рахунок останнього були перераховані кошти у розмірі 80000,00грн., що підтверджується випискою АТ «СБЕРБАНКУ РОСІЇ» по особовому рахунку з 14 грудня 2011 року по 19 березня 2014 року.

Згідно п. 8.1 зазначеного кредитного договору, позичальник зобовязаний щомісяця 14 числа, яке є розрахунковою датою кожного місяця, починаючи з наступного після укладення договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 2660,78грн. відповідно до Графіку

Умови нарахування та сплати процентів за користування кредитними коштами визначені у ст. 6 кредитного договору, зокрема, відповідно до п.п. 6.2, 6.3, 6.5, 6.6 договору проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом (залишкова сума кредиту, тобто сума кредиту, що фактично надана позичальнику і не повернена банку), нарахування процентів починається з дня його надання та здійснюється щоденно протягом дії договору за фактичну кількість днів в періоді (360 днів у році). ОСОБА_10 зобовязаний сплачувати проценти щомісяця в перший день періоду, наступного за звітним.

Судом встановлено та підтверджується наданим Позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед банком за Кредитним договором № 4107-ФО/2011/126 від 14.12.2011р., що ОСОБА_1 допустив порушення грошового зобовязання за кредитним договором щодо погашення кредиту, процентів за користування кредитом у встановлені договором порядку та строки, у звязку з чим за Відповідачем 1 утворилася заборгованість, яка станом на 01.12.2015р. у розмірі 200820,07грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 63056,29грн., процентів за користування кредитом у розмірі 36924,87грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 78097,50грн. та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 22741,41грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.132).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 10.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором, позичальник зобовязаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого Позивачем, відповідачу станом на 01 грудня 2015 року були також нараховані пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 78097,50грн. та пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 22741,41грн.

Факт визнання боргу Відповідачем 1 за первісним позовом ОСОБА_1 свідчать також надані в ході судового розгляду останнім квитанції щодо сплати певної частини кредитної заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача ОСОБА_1 від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 4107-ФО/2011/126 від 14.12.2011р. станом на 01.12.2015р.складає 200820,07грн.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 грошового зобовязання за зазначеним кредитним договором між ПАТ «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та ОСОБА_2 14 грудня 2011 року був укладений договір поруки № 4107-ФО/2011/126/S-, відповідно до умов якого останній зобовязався відповідати перед банком за невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором у наступному обсязі: повернути кредит, наданий за основним договором в сумі 80000,00грн. згідно графіку та у строки, зазначені в кредитному договорі з кінцевим терміном повернення до 13 грудня 2016 року, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором поруки достроково; в строки та в порядку, які передбачені ст. 6 кредитного договору, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором та/або договором поруки до настання строків, зазначених в ст. 6 кредитного договору сплатити кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 31% річних за користування кредитом у гривнях; в строки, які зазначаються у кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором та/або договором поруки до настання строків, зазначених в кредитному договорі сплатити кредитору комісійну винагороду за управління кредиту з розрахунку 4% річних від суми, яка зазначається в кредитному договорі; відшкодувати збитки, завдані кредитору невиконанням та/або неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором; сплатити кредитору штрафні санкції за невиконання та/або неналежне виконання зобовязань по кредитному договору у строки та у розмірах, які визначаються в кредитному договорі.

У зазначеному договорі поруки визначені всі суттєві умови кредитного договору. Зі змісту зазначеного договору поруки вбачається, що ОСОБА_2 підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний із вищевказаними умовами цього договору. Крім того, п.п. 2.4, 6.1 договору поруки підтверджує факт ознайомлення та згоди поручителя з умовами Основного договору (договору кредиту).

Згідно п. 4.1 договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобовязаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобовязання за основним договором не будуть виконані повністю. Відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобовязань. Причини невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором жодним чином не можуть впливати на виконання поручителем зобовязань за договором поруки. В такому випадку кредитор звертається з письмовим повідомленням до поручителя про невиконання боржником зобовязань, що визначені всі ст. 2 договору поруки та їх обсяг. Поручитель протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення йому кредитором письмового повідомлення або в інший термін, зазначений у такому повідомленні, зобовязаний погасити заборгованість боржника за реквізитами, зазначеними в повідомленні.

Посилання Відповідача 1 за первісним позовом ОСОБА_2 щодо недотримання банком під час укладення кредитного договору № 4107-ФО/2011/126 від 14 грудня 2011 року п. 2.5 ч. 2 та п. 7.1 ч. 7 кредитного договору суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до умов договору виконання зазначених пунктів є правом ОСОБА_4, а не його обовязком, що підтверджується п.п. 4.3, 7.1 кредитного договору, крім того зазначені обставини спростовуються наступними доказами: договором страхування № 722206670.11 від 14 грудня 2011 року, укладеним між ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та ОСОБА_1, наданим представником позивача в ході судового розгляду на підтвердження виконання позивачем п. 2.5. договору, а також довідкою про доходи ОСОБА_1 від 06 грудня 2011 року щодо підтвердження фінансового стану останнього на момент видачі кредиту.

Крім того, як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» законодавство України не передбачає обов'язку банку чи іншої фінансової установи (кредитора) інформувати поручителя перед укладенням договору поруки про фінансовий та/або інший стан позичальника. Оскільки особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК), а порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі (право вибору), то незадовільний майновий стан позичальника не є підставою для визнання договору поруки недійсним.

Доводи Відповідача 2 за первісним позовом ОСОБА_2 про відсутність ліцензії у ПАТ «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» на право надання банківських послуг на момент укладення кредитного договору спростовуються наданою в ході судового розгляду представником позивача банківською ліцензією Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» № 198 від 12 жовтня 2011 року на право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Таким чином, суд вважає встановленим факт укладення сторонами 14 грудня 2011 року як кредитного договору № 4107-ФО/2011/126, так і договору поруки № 4107-ФО/2011/126/S-.

У відповідності до змін до статуту Позивача від 26.11.2015р. в частині змін найменування банку і викладеного п. 1.4 Статуту в новій редакції, відповідно до яких повне офіційне найменування Позивача - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СБЕРБАНК» (скорочене ПАТ «СБЕРБАНК»), який є правонаступником всіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ», Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ», Закритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ», Закритого акціонерного товариства «БАНК НРБ», Закритого акціонерного товариства «БАНК НРБ - Україна».

Щодо позовних вимог ПАТ «СБЕРБАНК» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором солідарно з Відповідачів, суд зазначає наступне.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, що передбачено ч. 1 ст. 553 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Як вбачається з вищевказаного кредитного договору, а саме з Додатку № 1 до кредитного договору № 4107-ФО/2011/126 від 14 грудня 2011 року, який відповідно до п. 1.4 кредитного договору є його невідємною частиною, строк дії договору до 13 грудня 2016 року. Відповідно до п.11.3 кредитного договору, він діє до повного виконання зобовязань позичальника за цим договором. Відповідно до п. 6.4 договору поруки, він припиняється у випадку належного виконання позичальником або боржником усіх зобовязань, передбачених в ст. 2 договору поруки, а також з інших підстав, передбачених законодавством України.

Строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, в тому числі застосування заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Направлене Позивачем повідомлення від 03.07.2013р. № 4068/7/18-5-1 ставилась вимога про сплату простроченої заборгованості, а не вимога про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, а тому зміни строку виконання основного зобовязання не відбувалось.

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненим Позивачем, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 4107-ФО/2011/126 від 14 грудня 2011 року становить станом на 01.12.2015р. у розмірі 200820,07грн.

Разом з тим лише 17 лютого 2014 року банк, скориставшись своїм правом щодо дострокового стягнення суми заборгованості, направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення-вимогу за вих. № 91/5/57 щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором № 4107-ФО/2011/126 від 14 грудня 2011 року, а з позовом звернувся у квітня 2014 року, тому звернення з вимогою до поручителя у шестимісячний строк відповідно до ч. 4 ст. 599 ЦК України повинен відраховуватися від дня настання строку виконання основного зобовязання і не вважається пропущеним.

Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» становить 200820,07грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 63056,29грн., процентів за користування кредитом у розмірі 36924,87грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 78097,50грн. та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 22741,41грн.

Згідно платіжних доручень № 33740448 від 26 березня 2014 року, № 94170933 від 11 вересня 2014 року, № 13136028 від 10 лютого 2015 року та платіжного доручення № 105707611 від 03 грудня 2015 року, позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі відповідно 698,23 гривень, 306 гривень, 299,65 гривень та 1218,00 гривень (а.с.1, 145, 212, том. 2 а.с.131).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Питання про розподіл понесених Позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме необхідно стягнути з Відповідачів на користь Позивача сплачену при зверненні до суду суму судового збору по 1260,94грн. відповідно с кожного.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд керується наступним.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ст.4 ЦПК України суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Зазначений Позивачем спосіб захисту його прав у вигляді визнання договору неукладеним не передбачений діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК.

Щодо обставин, на які позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених у його зустрічному позові.

Крім того, доводи ОСОБА_2 щодо не підписання другого примірника договору поруки № 4107-ФО/2011/126/S- від 14 грудня 2011 року не впливають на висновки суду щодо укладення зазначеного договору, оскільки Главою 16 ЦК України, в якій визначені в тому числі загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а також умовами оспорюваного договору поруки не передбачено обовязкове підписання такого договору у двох примірниках.

Разом з тим, оригінал договору поруки № 4107-ФО/2011/126/S-, який міститься в матеріалах кредитної справи та який був оглянутий судом в ході судового розгляду, має підписи сторін, в тому числі підпис ОСОБА_2, що також не заперечується останнім, а тому підстав для сумніву у дійсності цього правочину у суду не виникає.

Обставини, викладені в записці ОСОБА_1 від 13 травня 2014 року щодо не підписання ОСОБА_2 другого примірника договору поруки, на яку посилається останній у своїх запереченнях, суд оцінює критично, оскільки в розумінні ст. 59 ЦПК України справжність підпису ОСОБА_2 повинна бути підтверджена певним засобом доказування, яким в даному випадку є висновок почеркознавчої експертизи. В ході судового розгляду була призначена судова почеркознавча експертиза, однак згідно повідомлення № 10904 від 05 грудня 2014 року, надання такого висновку є неможливим у звязку з обмеженою кількістю, однохарактерних за змістом та цільовим призначенням наданих на дослідження вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_2 Разом з тим, відсутність ОСОБА_2 при отриманні ОСОБА_1 кредитних коштів, про що зазначено в вищевказаній записці від 13 травня 2014 року, не може впливати на наслідки укладеного правочину.

Належних та допустимих доказів щодо укладення договору поруки під впливом погроз з боку ОСОБА_1, позивачем за зустрічним позовом не надано.

Вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про відшкодування понесених ним судових витрат задоволенню не підлягають, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в звязку з відмовою в задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Також, надані електронною поштою 24.12.2016р. та отримані судом в оригіналі 25.12.2016р. представником позивача пояснення на письмові заперечення представника Відповідача 2 від 30.11.2015р., повністю спростовують викладені нею обставини наданими представником позивача поясненнями та доказами (а.с.145-147, 158-159).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16, 251, 252, 509, 526, 529, 549, 550, 553, 554, 559, 610, 611, 617, 638, 1054 ЦК України, постановою Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,ст.ст. 3, 4, 11, 57, 59, 60, 61, 79, 88, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 7, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 45/47, кв. 60, на користь Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (Україна, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46 на розрахунковий рахунок № 37390504 в ПАТ «СБЕРБАНК» МФО 320627, ) заборгованість за кредитним договором № 4107-ФО/2011/126 від 14 грудня 2011 року, яка станом на 01.12.2015р. складає у розмірі 200820,07грн. (двісті тисяч вісімсот двадцять гривень сім копійок), та яка складається: з заборгованості за кредитом у розмірі 63056,29грн. (шістдесят три тисячі пятдесят шість гривень двадцять девять копійок), процентів за користування кредитом у розмірі 36924,87грн. (тридцять шість тисяч девятсот двадцять чотири гривні вісімдесят сім копійок), пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 78097,50грн. (сімдесят вісім тисяч девяносто сім гривень пятдесят копійок) та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 22741,41грн. (двадцять дві тисячі сімсот сорок одна гривня сорок одна копійка).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 7, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 45/47, кв. 60, на користь Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (Україна, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46 на розрахунковий рахунок № 37390504 в ПАТ «СБЕРБАНК» МФО 320627, ) суму судового збору по 1260,94грн. (одна тисяча двісті шістдесят гривень девяносто чотири копійки), відповідно с кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК», ОСОБА_1 про визнання договору поруки неукладеним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Токарєва