Справа № 752/7357/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9576/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Пікало К.В.

за участю: заявника -ОСОБА_3,

заінтересованої особи -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_5, Циблівська сільська рада Переяслав -Хмельницького району Київської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовлено на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як необґрунтовану та постановлену з порушенням норм процесуального права, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, пояснивши, що встановлення факту необхідно їй для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 Вона є рідною донькою спадкодавця, з якою разом постійно проживала аж до моменту відкриття спадщини. Разом з тим, вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, в зв'язку з чим отримала відмову нотаріуса у оформленні спадкового майна, тому звернулась до суду з даною заявою. Заповіт після смерті матері було складено на неї, та її братів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Брат ОСОБА_7 помер у 2000 році, а ОСОБА_4 відмовився від отримання спадкового майна на її користь.

Заінтересована особа ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення.

В судове засідання не з'явився представник Циблівської сільської ради, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про день та час розгляду справи /а.с.20/, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд виходив з того, що має місце спір про право на спадкове майно, який повинен вирішуватися у порядку позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розглядом (ч.3 ст. 235).

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В частині 1 статті 256 ЦПК України наведено перелік фактів, про встановлення яких суд розглядає справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Встановлення даного факту пов'язує з оформленням права власності на спадкове майно після смерті матері та брата.

За змістом ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживають однією сім'єю не менше як п'ять років з часу відкриття спадщини.

З заяви ОСОБА_3 та доданих до неї матеріалів не убачається, що вона є єдиним спадкоємцем за відсутності спадкоємців попередньої черги, а є лише посилання на те, що після смерті матері відкрилася спадщина, яка була оформлена заповітом на неї та її братів.

При цьому, як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_3, що брат ОСОБА_7 помер та існують спадкоємці після його смерті, а брат ОСОБА_4 відмовляється від спадщини на її користь.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

За таких обставин суддя першої інстанції виходячи з вимог ч.4 ст. 256 ЦПК України, постановив ухвалу з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, що відповідно до ст.312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року про відмову у відкритті провадження - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: