Ухвала

іменем україни

4 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом дочірнього житлово-експлуатаційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроект» до ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністюза касаційною скаргою дочірнього житлово-експлуатаційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроект» на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня

2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року дочірнє житлово-експлуатаційне підприємство товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроект» (далі - ДЖЕП ТОВ «Будпроект») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що більш ніж 12 років відкрито, добросовісно та безперервно володіє квартирою АДРЕСА_1. Зазначало, що на даний час будинок знаходиться у них на балансі і перебуває в їх експлуатації. На підставі договору про пайову участь у будівництві указаного житлового приміщення та акта приймання-передачі від 25 квітня 1994 року спірна квартира була передана у власність ОСОБА_4 й за нею зареєстровано право власності на це житлове приміщення. Зазначало, що з 1994 року остання у квартирі не проживала та в ній не реєструвалася, плату за комунальні послуги та за утримання будинку не вносила, за станом квартири та комунікацій в ній не слідкувала і не слідкує, не виконувала і не виконує зобов'язання щодо утримання майна.

З урахуванням зазначеного, позивач просив визнати за ним право власності на вказану квартиру за набувальною давністю.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 5 березня 2012 року позов ДЖЕП ТОВ «Будпроект» задоволено. Визнано за ДЖЕП ТОВ «Будпроект» право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2013 року доповнено резолютивну частину заочного рішення Київського районного суду

м. Одеси від 5 березня 2012 року та викладено абзац другий резолютивної частини у новій редакції. Визнано за ДЖЕП ТОВ «Будпроект» право власності на двокімнатну квартиру № 69, загальною площею 51,2 кв. м, житловою площею 27,3 кв. м, підсобною площею 21,7 кв. м, в жилому будинку № АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 5 березня 2012 року скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ДЖЕП ТОВ «Будпроект» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДЖЕП ТОВ «Будпроект» просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивачем не надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що товариство відкрито, безперервно володіло спірною квартирою з 1994 року та їх володіння було добросовісним, тобто не доведено обставин, передбачених

ст. 344 ЦК України. При цьому правильно послався на те, що некористування відповідачем власною квартирою, наявність непогашеної заборгованості за житлово-комунальні послуги, та її погашення позивачем без згоди власника й проведення там ремонтних робіт, не є підставою для позбавлення власника у такий спосіб власного житлового приміщення та визнання за позивачем права на спірне житлове приміщення за набувальною давністю.

Доводи касаційної скарги законність судового рішення не спростовують, а зводяться до невірного тлумачення норм закону.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу дочірнього житлово-експлуатаційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроект» відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик