Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Гвоздика П.О., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», товариства з обмеженою відповідальністю «Євробус-Полтава», треті особи: ОСОБА_6, акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_7, про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційними скаргами ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта»), товариства з обмеженою відповідальністю «Євробус-Полтава» (далі - ТОВ «Євробус-Полтава»), треті особи: ОСОБА_6, акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - АТ «СК «АХА Страхування»), ОСОБА_7, про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 07 квітня 2014 року ОСОБА_7, керуючи автобусом «Богдан» А-09202, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ «Євробус-Полтава», рухаючись по вул. Калініна від вул. 23 Вересня у м. Полтава в напрямку регульованого перехрестя з вул. Алмазна у м. Полтава, зі швидкістю 67,7 км/год, що перевищувала дозволену швидкість у населеному пункті, виїхав на вищевказане перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, при цьому не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого сталось зіткнення з автомобілем «Toyota Auris», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8, який рухався попереду в попутному напрямку та виконував маневр розвороту на перехресті. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Toyota Auris», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров'я. Пасажиру вказаного автомобіля ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження. Також пасажирці того ж автомобіля ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, саден обличчя. Зазначали, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 12 червня 2014 року ОСОБА_7 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням з потерпілим. Крім того, було пошкоджено автомобіль «Toyota Auris», державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5

Враховуючи викладене, позивачі просили відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 74 120 грн 99 коп. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 3 695 грн 39 коп. на відшкодування моральної шкоди, а всього 77 816 грн 38 коп.

Стягнуто з ТОВ «Євробус-Полтава» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 6 304 грн 45 коп. та 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди, а всього 11 304 грн 45 коп.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 10 грн 6 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Євробус-Полтава» на користь ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 4 989 грн 34 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_5 5 000 грн у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Євробус-Полтава» на користь ОСОБА_5 кошти в сумі 232 834 грн 41 коп. матеріальної шкоди, пов'язаної з ушкодження майна, та 5 000 грн моральної шкоди, а всього 237 834 грн 41 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 1 124 грн 31 коп. у відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого та 56 грн 22 коп. моральної шкоди, а всього 1 180 грн 53 коп.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 213 грн 28 коп. у відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілої, та 10 грн 66 коп. моральної шкоди, а всього 223 грн 94 коп.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_5 49 490 грн у відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілої.

Стягнуто з ТОВ «Євробус-Полтава» на користь ОСОБА_3 4 943 грн 78 коп. у відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я та 1 000 грн моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням майна, а всього 5 943 грн 78 коп.

Стягнуто з ТОВ «Євробус-Полтава» на користь ОСОБА_4 2 989 грн 34 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Євробус-Полтава» на користь ОСОБА_5 15 571 грн 37 коп. за шкоду, заподіяну майну потерпілої, та 1 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ПАТ «НАСК «Оранта» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_5 майнової шкоди та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а касаційна скарга ПАТ «НАСК «Оранта» підлягає задоволеннючастково з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції вважав, що в силу вимог ст. ст. 1187, 1172, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність за завдану позивачам шкоду несуть НАСК «Оранта» та ТОВ «Євробус-Полтава».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що шкоду позивачам заподіяно внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки і в такому випадку підлягають застосуванню правила ст. 1188 ЦК України, згідно з якими шкода, завдана власникам або володільцям транспортних засобів, відшкодовується з урахуванням вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Крім того, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я пасажира ОСОБА_6, вважав, що право на страхове відшкодування має сам потерпілий ОСОБА_6, який самостійних вимог щодо предмета спору не заявляв, а належних та допустимих доказів виникнення у ОСОБА_3 права зворотної вимоги (регресу) до НАСК «Оранта» не надано. Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «Toyota Auris», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_5 суд виходив з того, що вказаний автомобіль фізично знищений та з урахуванням ринкової вартості автомобіля після ДТП, яка була встановлена при визначенні страхового відшкодування АТ «СК «АХА Страхування», розмір завданої потерпілій майнової шкоди було відшкодовано АТ «СК «АХА Страхування» за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 14 січня 2014 року і в порядку суброгації з урахуванням франшизи сплачено НАСК «Оранта».

Проте із вказаними висновками апеляційного суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 07 квітня 2014 року ОСОБА_7, керуючи автобусом «Богдан» А-09202, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ «Євробус-Полтава», рухаючись по вул. Калініна у м. Полтава від вул. 23 Вересня напрямку регульованого перехрестя з вул. Алмазна, зі швидкістю 67,7 км/год, що перевищувала дозволену швидкість у населеному пункті, виїхав на вищевказане перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, при цьому не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого сталось зіткнення з автомобілем «Toyota Auris», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався попереду в попутному напрямку та виконував маневр розвороту на перехресті.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія ТОВ «Євробус-Полтава» ОСОБА_7, автомобіль «Toyota Auris» було фізично знищено, а водію ОСОБА_8 та його пасажирам ОСОБА_6 та ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди, яка є страховим випадком, належний ТОВ «Євробус-Полтава» автобус «Богдан» А-09202, державний номерний знак НОМЕР_1, було забезпечено полісом № АС/7524000 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у межах ліміту відповідальності страховика НАСК «Оранта»: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю третіх осіб, - 100 000 грн, за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 50 000 грн, розмір франшизи - 510 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12 червня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням із потерпілим.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з власником джерела підвищеної небезпеки.

Приписами ст. ст. 12, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, крім випадків відшкодування шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оцінка розміру шкоди, заподіяної власникові автомобіля, проводиться в порядку, передбаченому Законом України від 12 липня 2001 року «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до цього Закону автотоварознавче дослідження повинно проводитися суб'єктами оціночної діяльності, тобто фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, а також юридичними особами, у складі яких працює хоча б один оцінювач. Ці суб'єкти мають отримати сертифікат суб'єкта оціночної діяльності. Оцінка майна, яка проведена суб'єктом господарювання без чинного сертифіката, є недійсною.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, мас право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Внаслідок травм, які отримали при ДТП, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проходили тривалий час курс лікування в різних лікувальних закладах.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що витрати на лікування підлягають відшкодуванню з НАСК «Оранта», оскільки цивільна відповідальність особи, що керувала автобусом «Богдан» А-09202, державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована відповідно до полісу цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 17квітня 2014 року № 07-04 величина матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, з технічної точки зору складає 191 633 грн 44 коп. Експертом було визначено вартість автомобіля, яка становить 201 791 грн 25 коп. (збільшення вартості автомобіля в гривнях в порівнянні з вартістю на день укладення договору страхування пов'язане з тим, що автомобіль вироблений за кордоном, його вартість та вартість складових частин пов'язана з курсом іноземної валюти).

Автомобіль було визнано фізично знищеним, оскільки вартість ремонту перевищує 70 відсотків його ринкової вартості.

Згідно з розпискою та довідкою ДАІ УМВС України в Полтавській області про зняття автомобіля з обліку залишки автомобіля за визначену суму були продані громадянину ОСОБА_9 Вартість залишків становила 105 000 грн.

Відповідно до листа AT «СК «АХА Страхування» від 08 травня 2014 року до сплати підлягає сума в розмірі 26 893 грн 15 коп., яка відповідно до банківської виписки була перерахована позивачці. Таким чином, не відшкодована сума становила на момент спричинення шкоди 69 898 грн 29 коп.

23 лютого 2015 року проведено додаткове автотоварознавче дослідження. Згідно з додатковим висновком експерта-автотоварознавця від 23 лютого 2015 року № 19-02 величина матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «Toyota-Auris», державний номерний знак ВІ 844 ВК, складає 414 727 грн 56 коп.

Вартість проведення додаткової автотоварознавчої експертизи складає 750 грн.

Отже, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що оскільки цивільна відповідальність особи, що керувала автобусом «Богдан» А-09202, державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована в HACK «Оранта», страховий поліс № АС/7524000, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн, а тому відповідач HACK «Оранта» повинна виплатити, ОСОБА_5 50 000 грн як відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну.

Крім того, суд першої інстанції, керуючись ст. 1194 ЦК України, з урахуванням того, що вказаної суми не достатньо для відшкодування заподіяних збитків, заподіяних майну, дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача ТОВ «Євробус-Полтава» підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 282 834 грн 41коп. - 50 000 грн =232 834 грн 41 коп.

Стаття 56 Конституції України передбачає відшкодування моральної шкоди у разі заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з правилами ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень п. п. 3. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, враховуючи положення ст. ст. 23, 1172, 1187, 1194 ЦК України та ст. ст. 22, 23, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дійшов правильного висновку щодо відшкодування позивачам матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приймаючи до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи від 08 жовтня 2015 року № 021015, дійшов помилкового висновку про те, що транспортний засіб було фізично знищено, не врахувавши, що згідно з проведеним додатковим автотоварознавчим дослідженням від 23 лютого 2015 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості не перевищує його ринкової вартості на момент пошкодження, а тому транспортний засіб не може визнаватись як фізично знищений.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи підтверджуються матеріалами справи та не спростовані сторонами під час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції вищевказаних обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не врахував, помилково скасувавши рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року скасувати, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: П.О. Гвоздик

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

В.А.Нагорняк