Категорія 55Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого: Рибчинського В.П.

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.

при секретарі: Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 До Вінницької філії концерну «Військторгсервіс» про стягнення заробітку під час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Концерну «Військторгсервіс» про стягнення розрахункових при звільненні, витребування трудової книжки та стягнення вимушеного прогулу за невидачу трудової книжки, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до наказу генерального директора Концерну «Військторгсервіс» №271/9/1 від 13.09.2007 року вона була прийнята на посаду начальника Вінницької філії Концерну «Військторгсервіс».

Наказом № 196-а від 27 листопада 2012 року вона була звільнена з роботи.

ОСОБА_2 зверталась із позовом до відповідача про поновлення на роботі і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у цивільній справі №127/2786/13-ц від 21.05.2013 року її було поновлено на роботі та визнано накази №188-а від 15.11.2012 року та №196-а від 27.11.2012 року про звільнення позивача ОСОБА_2 незаконними, стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 28.01.2013 року по 21.05.2013 року та зобовязано відповідача оплатити листки непрацездатності.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.10.2013 року зазначене рішення суду першої інстанції було скасовано і в позові відмовлено.

Таким чином позивач була звільнена з роботи, розрахунок з нею проведений не був, трудова книжка їй не видавалась.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги в частині стягнення розрахунку задоволені частково, а в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу з вимогою про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

30 березня 2015 року рішенням апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу задоволено частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області змінено в частині стягнення розрахунку та в частині відмови в задоволення вимог про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу Вінницької філії концерну «Військторгсервіс».

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з Вінницької філії концерну «Військторгсервіс» на користь ОСОБА_2 20673,02 грн. - розрахунку при звільнені та 64308,88 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2016 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 30.03.2015 року скасовано у частині стягнення з Вінницької філії концерну «Військторгсервіс» на користь ОСОБА_2 64 308,88 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. В частині вирішення позову ОСОБА_2 до концерну «Військторгсервіс» про стягнення розрахункових при звільненні та витребування трудової книжки рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року залишено без змін.

У звязку з цим при новому апеляційному розгляді колегія суддів розглядає апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 лише в частині його вимог щодо скасування рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2014 року про відмову у задоволені його позову про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки, дійшла висновку про його законність та обґрунтованість в цій частині виходячи із наступного.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 16 КЗпП України.

Відповідно до ч. 4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції, відмовивши у задоволені позову ОСОБА_2 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, виходив з того, що заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 не було доведено, що трудову книжку їй було не видано з вини концерну «Військторгсервіс».

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне:

Відповідно до п. 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з вимогами п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Концерном «Військторгсервіс» на адресу ОСОБА_2 направлявся лист, в якому останній пропонувалось зявитись до концерну з метою ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки. ОСОБА_2 відповіді на даний лист не надала, до концерну не зявилась. Дана обставина підтверджуються рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21 жовтня 2013 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 року залишено без змін.

Також слід зазначити, що обовязковою вимогою для виплати заробітної плати за затримку видачі трудової книжки є наявність вини власника або уповноваженого ним органу. Однак, ОСОБА_2 не довела, що трудову книжку їй не було видано з вини концерну «Військторгсервіс».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2014 року в частині стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростують вірного висновку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2014 року в частині стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: В.П. Рибчинський Судді: О.С. Панасюк

ОСОБА_4