Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/645/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Березій Ю. А.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

25.04.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

за участю секретаря: Яковлєвої Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту від 04 серпня 2014 року, реєстраційний № 270, посвідченого Злинською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, складеного ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування вимог зазначив, що він син померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 і за положеннями ст.1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем за законом першої черги.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами розташованого на земельній ділянці № 115 по вул. Набережній, в с. Злинка, Маловисківського району, Кіровоградської області та двох земельних ділянок площею по 5 га кожна, за № 240 та № 241, що знаходяться на території Злинської сільської ради, Маловисківського району, Кіровоградської області.

При зверненні до Злинської сільської ради для отримання документації, пов'язаної з оформленням спадщини, дізнався про заповіт, посвідчений 04 серпня 2014 року секретарем Злинської сільської ради Маловисківського району на користь ОСОБА_4

Проте, наполягає що в момент посвідчення заповіту волевиявлення спадкодавця не було вільним і обставини складання правочину свідчать про необізнаність заповідача а також нікчемність правочину.

Свідки складання заповіту ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, який на прохання заповідача підписав правочин від його імені, є родичами дружини відповідача.

Крім того, в день складання заповіту 04 серпня 2014 року, який за станом здоров'я заповідача підписаний свідком ОСОБА_8, спадкодавець ОСОБА_5 особисто підписав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_4 на отримання належних йому грошових коштів в Злинському поштовому відділенні Маловисківського району Кіровоградської області. В той же час в заповіті підпис здійснений іншою особою.

Крім того, заповіт не зареєстрований в Спадковому реєстрі, а з дня його підписання та посвідчення пройшло близько 10-ти місяців.

Наведені обставини вказують на те, що в момент складання заповіту порушені вимоги закону, що в свою чергу тягне визнання заповіту нікчемним, так як він не відповідає вимогам ст.1257 ЦК України.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, не враховано, що свідки, які були присутні при посвідченні заповіту є родичами відповідача, в один день спадкодавцем вчинено два

правочини, один з яких особисто підписаний ОСОБА_5, а інший за станом здоров'я підписано іншою особою. Спірний правочин не зареєстровано в спадковому реєстрі,

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, а саме пояснення представників позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_2, пояснення ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_10 та пояснення ОСОБА_11, який представляє інтереси Злинської сільської ради, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та беззаперечних доказів на підтвердження того, що заповіт складено за відсутності волевиявлення заповідача. Порушень щодо оформлення та посвідчення спірного заповіту, за якими наступає недійсність правочину не встановлено.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Встановлено, що після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5), відкрилась спадщина на майно померлого. За життя спадкодавцем складено заповіт, посвідчений 04 серпня 2014 року секретарем Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області Пешехоновою В.І. за реєстровим № 270, згідно якого ОСОБА_5 все своє майно де б воно не було і з чого воно б не складалось і все те, що буде належати йому на день смерті і на, що він законом матиме право, заповів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Оспорюваний заповіт посвідчено секретарем Злинської сільської ради Маловиськівського району Кіровоградської області Пешехоновою В.І. Текст заповіту, через слабкий стан здоров'я заповідача за його дорученням підписано ОСОБА_8 у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_14 (а.с.12, 91-92).

Згідно витягу про реєстрацію, в Спадковому реєстрі заповіт зареєстровано 25 червня 2015 року (а.с.27). Дана обставина була однією з підстав недійсності правочину, як наслідок нікчемності у зв'язку з недотримання порядку реєстрації правочину.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

Частиною четвертою ст. 1248 ЦК України передбачено, що якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Також заповіт, як встановлено ст. 1253 ЦК України, може бути посвідчений при свідках на бажання заповідача.

Положення ст. 1251 ЦК України визначає, що в разі відсутності в населеному пункті нотаріуса, заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування. Коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії вчиняються поза вказаними приміщеннями. Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса (уповноваженої особи) цей документ підписує інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчу вальному написі ( ст. 41, 45 ЗУ «Про нотаріат»).

Згідно ч.1 та 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Зокрема, це має місце при підтвердженні доказами наявності таких загальних підстав для визнання правочину недійсним як складення заповіту недієздатною особою або особою, яка в момент його складення не усвідомлювала й не могла усвідомлювати значення своїх дій і (або) не могла керувати ними.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_3 вказав на відсутність волевиявлення заповідача, про що свідчить неможливість поставити підпис в заповіті і в цей же день батьком підписана довіреність на ім'я ОСОБА_4; свідки при яких відбувалось посвідчення заповіту є родичами відповідача, правочин не зареєстрований у Спадковому реєстрі.

Однією з особливостей заповіту як правочину є те, що він водночас може бути віднесений і до нікчемних, і до оспорюваних правочинів.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За вимогами ст. 1257 ЦК підставами нікчемності заповіту є порушення форми та порядку посвідчення заповітів, а саме неврахування будь-яких імперативних вимог закону, підзаконних актів щодо складання заповіту (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання, дати та місця народження заповідача тощо). Процедурні порушення не можуть бути підставою для недійсності заповіту, а відтак не може вважатися недійсним заповіт, посвідчений із дотриманням установлених ЦК правил, але не зареєстрований у Спадковому реєстрі своєчасно, як того вимагає Положення про Спадковий реєстр, з вини особи чи з інших обставин.

Обставини спору і встановлені факти доводять, що оспорюваний правочин не суперечить актам цивільного законодавства, при його складанні спадкодавець був дієздатним, його дієздатність перевірена секретарем Злинської сільської ради, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі та меті (наслідкам), яку він переслідував.

Під час вчинення нотаріальних дій секретарем Злинської сільської ради, яка відповідно до ст. 1251 ЦК України мала повноваження щодо посвідчення заповітів в порядку передбаченому п. 1 глави 4 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 встановлено, що в силу похилого віку заповідач ОСОБА_5 власноруч не зможе написати в заповіті передбачений текс «текст заповіту підписано власноручно», у зв'язку з чим за пропозицією спадкодавця, в присутності двох свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_6, а також ОСОБА_8, як особи, яка за дорученням спадкодавця підписала цей заповіт, зачитано заповіт вголос та посвідчено. Посадовою особою перевірено чи не являються свідки близькими родичам відповідача (батьками, дружиною (чоловіком), дітьми, рідними братами і сестрами, дідом бабою, онуком), що суперечить ч. 4 ст. 1253 ЦК України та встановлено, що вказані особи в силу вимог ст. З Сімейного Кодексу України не входять до кола близьких родичів чи членів сім'ї відповідача, тому законно виступали в якості свідків при посвідченні заповіту та своїми підписами підтвердили волевиявлення заповідача.

Згідно ч. 1 та 5 ст. 52 ЗУ «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчиненні нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчу вальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальних дій.

Спірний правочин зареєстрований в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування за № 270, що підтверджується витягом з реєстру для реєстрації нотаріальних дій Злинської сільської ради на 2014 рік та тільки 25 червня 2015 року згідно довідки Злинської сільської ради, у зв'язку з браком коштів у ІІ-му півріччі 2014 року зареєстрований в Спадковому реєстрі.

Несвоєчасне внесення заповіту до спадкового реєстру не є порушенням процедури його посвідчення, не спростовує волевиявлення заповідача та не є підставами для визнання заповіту недійсним.

Посилання в апеляційній скарзі на незаконні дії секретаря Злинської сільської ради при складанні та посвідченні спірного заповіту, оскільки в один день спадкодавцем вчинено два правочини один з яких особисто підписаний ОСОБА_5, а інший ( спірний) через стан здоров'я підписано довіреною особою, судом не приймаються до уваги. Оскільки заповідач скористався правом передбаченим ч. 4 ст. 207 ЦК України та доручив підписати текст спірного заповіту іншій особі. Як зазначила в суді сторона відповідача, спадкодавець перебував в такому фізичному стані, що міг тільки поставити підпис, як і здійснив на довіреності від 04 серпня 2014 року (а.с. 13), а викласти текс передбачений заповітом, а саме «текст заповіту підписано власноручно», фізично не міг, тому за бажанням заповідача заповіт посвідчений при свідках.

Жодним чином, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК стороною позивача не доведено що свідки ОСОБА_14, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в силу положення ч.4 ст. 1253 ЦК не могли бути свідками правочину. Родинність стосунків з дружиною відповідача не встановлена.

Більш того, обґрунтованість викладеного висновку також доводяться і матеріалами кримінального провадження № 0000393 СВ Маловисківського РВ УМВС України в Кіровоградській області, за наслідками звернення ОСОБА_3 по факту підробки підпису, в яких містяться пояснення ОСОБА_14, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с.191-212), аналогічні пояснення вказаними особами надано і в суді першої інстанції.

За відсутністю складу кримінального правопорушення закрито кримінальне провадження по факту підробки підпису ОСОБА_5 та присутніх свідків під час оформлення спірного заповіту (а.с.211).

Об'єктивні обставини у справі свідчать про намір ОСОБА_15 заповідати майно ОСОБА_4, який його доглядав, турбувався з дружиною про нього, перебував тривалий час у дружніх стосунках Саме на нього і здійснена довіреність щодо розпорядження коштами. Зазначене не заперечувалось стороною позивача, вказувалось лише на дії щодо прискорення смерті спадкодавця.

Під час апеляційного провадження з листа Злинської сільської ради Маловисківського району № 107 від 22 квітня 2016 року встановлено, що Реєстр для вчинення нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Злинської сільської ради (друга книга) за 2014 рік втрачений, з приводу втрати призначено службове розслідування (а.с.229).

Зазначене сприйнято представниками позивача як підтвердження доводів щодо не складання оспорюваного правочину. Разом з тим, вказане ніяким чином не може спростовувати відсутність волевиявлення заповідача чи відсутність факту складання заповіту. Більш того, копія Реєстру Злинською сільською радою долучено в суді першої інстанції, з нього надавалась інформація при розгляді звернення до міліції (а.с. 192, 200) і як вище вказано процедурні порушення пов'язані з реєстрацією правочину не є підставою його недійсності.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо недійсності заповіту з підстав порушення форми складання заповіту та його посвідчення не грунтуються на законі, не є істотними та не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Як і підстави відсутності волевиявлення заповідача.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог про визнання заповіту недійсним із заявлених підстав.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: