Номер провадження: 22-ц/785/496/16
Головуючий у першій інстанції Погрібний С. О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В, Сєвєрової Є.С.,

при секретарі судового засідання Сідлецька Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

14.01.2015 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся представник ПАТ «ВТБ Банк» з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідачів суму боргу за договором надання споживчого кредиту й заборгованості за відсотками у сумі 330 737,71 гривень та судові витрати. В обґрунтування посилався на те, що 17 травня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір № R4В, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 197 000,0 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 17 липня 2018 року. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання умов кредитного договору 17 липня 2013 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 зобов'язалася відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник. Втім ОСОБА_3 не виконує умови договору, не сплачує нараховані відсотки за користування кредитом, у зв'язку з чим у відповідачів утворилась істотна за розміром заборгованість (а.с.3-30).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості було задоволено (а.с.54-55).

22 травня 2015 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника відповідачів - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року (а.с.64-66).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2015 року заяву представника відповідачів - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року було залишено без задоволення (а.с.88).

28 липня 2015 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року. В обґрунтування представник посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. А саме посилався на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про надання супутньої послуги, її виду та предмету. Дана обставина свідчить про недоведеність вимог банку щодо сплати заборгованості за прострочену комісію за управління кредитом в розмірі 30733,86 грн., сплати 3 % річних від суми комісії в розмірі 425,19 грн., сплати інфляційних нарахувань від суми комісії в розмірі 2545,69 грн.. Також представник посилався на відсутність належних доказів сповіщення відповідачів (а.с. 104-107).

Під час розгляду апеляційної скарги провадження зупинялось до набрання законної сили рішенням по справі № 522/15495/15-ц за позовом ОСОБА_3 про визнання недійсними положень кредитного договору №R4B, укладеного 17 липня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3. Після набрання законної сили рішенням по вказаній справі провадження у справі було поновлено (а.с. 128).

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року зміні виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що боржником ОСОБА_3 належним чином не виконано умови кредитного договору.

Судом першої інстанції було встановлено що 17 травня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № R4В, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_3 суму в кредит у розмірі 197 000,0 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 17 липня 2018 року (а.с. 11-15).

Згідно з п. 4.2 зазначеного договору позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,39 % від початкової суми кредиту.

За п. 4.3. кредитного договору, кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 17 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невід'ємною частиною цього договору, та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки.

Відповідно до п. 4.7. договору, за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору.

Згідно з п. 5.1. кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення.

Відповідачем ОСОБА_3 не виконані умови договору в частині обов'язку з повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом у встановлені договором строки, що призвело до нарахування банком штрафних санкцій та утворенню значної за розміром заборгованості відповідачів перед позивачем.

Відповідно до договору поруки від 17 липня 2013 року другий відповідач ОСОБА_5 зобов'язалась перед позивачем у повному обсязі відповідати за своєчасне виконання боржником ОСОБА_3 зобов'язань, що випливають з укладеного між сторонами кредитного договору.

З таким висновком погоджується колегія суддів, разом з тим судом першої інстанції під час прийняття та оформлення рішення не вказав в розгорнутому вигляді елементи грошового зобов'язання, хоча і посилався на них в описовій частині, в зв'язку з чим редакційно підлягає зміні резолютивна частина рішення суду першої інстанції. При цьому як вбачається з матеріалів справи заборгованість за кредитним договором № R4В від 17 липня 2013 року, станом на 27 серпня 2014 року, у відповідачів складає: 169 202,70 грн. - сума заборгованості за кредитом; 25 921,90 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом; 29 171,94 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; 30 733,86 грн. - сума простроченої заборгованості за комісією; 67 841,41 грн. - сума пені; 2 150,31 грн. - сума інфляційних нарахувань на прострочену суму зі сплати кредиту; 2 054,69 грн. - сума інфляційних нарахувань на прострочену суму зі сплати процентів; 2 545,69 грн. - сума інфляційних нарахувань на прострочену суму зі сплати комісії; 363,21 грн. - сума 3 відсотків річних від суми простроченого; 326,81 грн. - сума 3 відсотків річних від суми прострочених; 425,19 грн. - сума 3 відсотки річних від суми простроченої. Усього за кредитним договором заборгованість відповідачів перед позивачем, станом на 27 серпня 2014 року, складає 330 737,71 грн. (а.с. 19-23) Оскільки вказаний розрахунок не спростований відповідачем суд першої інстанції правильно на момент прийняття рішення виходив з того, що на підставі ст.ст. 526, 530, 553, 554, 610, 611 ЦК України та з врахуванням укладених між сторонами провадження договорів позов підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідачем було оспорено окремі положення кредитного договору в межах цивільного провадження справі № 522/15495/15-ц за позовом ОСОБА_3 про визнання недійсними положень кредитного договору №R4B, укладеного 17 липня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3. Після набрання законної сили рішенням по вказаній справі факти встановлені цим рішенням є обов'язковими в порядку ст. 62 ЦПК України для цього суду, та повинні бути враховані при остаточному вирішенні спору щодо виконання кредитного договору № R4В. Як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2015 року по справі № 522/15495/15-ц, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.02.2016 р. позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання недійсними положень кредитного договору було задоволено, та було визнано недійсним п.п. 4.2, 6.3 кредитного договору №R4B, який було укладено 17 липня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3, зокрема в частині надання згоди позичальником ОСОБА_3 сплачувати комісійну винагороду, то нараховані за вказаним договором 30 733,86 грн. сума простроченої заборгованості за комісією, 2 545,69 грн. сума інфляційних нарахувань на прострочену суму зі сплати комісії 425,19 грн. та сума 3 відсотки річних від суми прострочених платежів за комісією не може бути стягнута та підлягає виключенню з рішення суду першої інстанції.

В зв'язку зі зміною обсягу стягнення та частковим задоволенням позовних вимог з врахуванням правил ст. 88 ЦПК України розмір судових витрат підлягає корегуванню пропорційно зменшенню проведеного судом стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року - задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ІН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» суму заборгованості за кредитним договором № R4В від 17 липня 2013 року у загальній сумі 297 032 (двісті дев'яносто сім тисяч тридцять дві) гривень 97 копійок станом на 27 серпня 2014 року яка складається з:

169 202,70 грн. - сума заборгованості за кредитом;

25 921,90 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом;

29 171,94 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками;

67 841,41 грн. - сума пені;

2 150,31 грн. - сума інфляційних нарахувань на прострочену суму зі сплати кредиту;

2 054,69 грн. - сума інфляційних нарахувань на прострочену суму зі сплати процентів;

363,21 грн. - сума 3 відсотків річних від суми простроченого;

326,81 грн. - сума 3 відсотків річних від суми прострочених;

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ІН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судові витрати у сумі 2 970, 33 гривень за сплачений судовий збір».

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

М.В. Процик

Є.С. Сєвєрова