У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг» звернулося до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначало, що 6 липня 2007 року між акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладені окремі кредитні договори, за умовами яких останні отримали кредити у розмірі 50 000 доларів США кожен. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якого є будинки № № 7, 9, 11 по АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що відповідачі належним чином не виконують зобов'язання за кредитними договорами, просило задовольнити позов.

24 квітня 2014 року на зборах учасників товариства з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг», відповідно до протоколу № 24/04/2014, було ухвалено рішення змінити найменування товариства з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг» на товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс».

24 вересня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс» та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, укладеними між акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» та ОСОБА_5, акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» та ОСОБА_6, акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» та ОСОБА_7, акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» та ОСОБА_8, договором іпотеки, укладеним між акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» та ОСОБА_4

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 1 жовтня 2014 року ОСОБА_3 залучено до участі у справі у якості правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс».

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області 30 вересня 2015 року, позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором від 6 червня 2007 року № 1512, ОСОБА_7 за кредитним договором від 6 червня 2007 року № 1513, ОСОБА_6 за кредитним договором від 6 червня 2007 року № 1515, ОСОБА_5 за кредитним договором від 6 червня 2007 року № 1516, в загальному розмірі 2 635 101 грн 32 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за ОСОБА_3 - будинки № № 7, 9, 11 по АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 23 березня 2005 року. Припинено право власності ОСОБА_4 на вказане майно у зв'язку з переходом права власності на нього до ОСОБА_3 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, закрити провадження у справі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 6 липня 2007 року між акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк», правонаступником якого було ТОВ «АУЗ Факторинг», та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладені окремі кредитні договори, за умовами яких останні отримали кредити у розмірі 50 000 доларів США кожен.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якого є будинки № № 7, 9, 11 по АДРЕСА_1.

Встановлено, що позичальники свої зобов'язання належним чином не виконують, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої складає 2635101 грн 32 коп.

Право вимоги за вказаними договорами перейшло до ОСОБА_3

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд погодився із його висновком про задоволення позову про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на них.

Однак повністю з погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки в обраний позивачем спосіб проводилось на підставі рішення суду, то в ньому мали бути зазначені відомості, вказані у наведеній статті.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

На порушення зазначених норм апеляційний суд, маючи повноваження по встановленню обставин справи та дослідженню доказів, не виконав обов'язків покладених на нього цивільним процесуальним законодавством, не звернув уваги, що в рішенні суду першої інстанції не зазначено ціни предметів іпотеки, на які звернуто стягнення шляхом визнання за позивачем права власності на них.

Вказівка в ньому на набуття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, не може розцінюватись як визначення початкової вартості предмета іпотеки.

Моментом набуття права власності, виходячи із того, що спір вирішувався судом, є ухвалення рішення по суті спору.

Між тим, у справі відсутня оцінка предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на час ухвалення рішення.

Визначена сторонами при укладенні договору іпотеки вартість предмета іпотеки може бути врахована, коли сторони не подадуть доказів на спростування такої вартості на час вирішення спору.

Отже, початкову ціну предметів іпотеки, виходячи із способу звернення стягнення на них, мав визначити суд.

Неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому постановлена ним ухвала не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області 30 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук