Справа № 130/237/16-ц Провадження № 22-ц/772/1604/2016Головуючий в суді першої інстанції Вернік В. М.
Категорія 30Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого Якименко М.М.,

Суддів : Стеблюк Л.П., Колоса С.С.

при секретарі Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

При цьому свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебував у шлюбі, який тривав 23 роки. Після розірвання шлюбу позивач фактично залишився один, діти припинили спілкування із ним. Відповідач, перебуваючи у шлюбі, почала займатися розпустою та жити одночасно на дві сім'ї. Зазначив, що розмір моральної шкоди він визначив, виходячи із свого віку, хвороб та відсутності будь-якої власності.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність, на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Від представника відповідача надійшла заява, в якій вона заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, просила рішення залишити без змін, а справу розглянути у її відсутність.

Судова колегія, заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, прийшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.05.1990 року. Від шлюбу мають двох дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30.05.2013 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 було задоволено, шлюб розірвано. Даним рішенням було встановлено, що сторони тривалий час не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, суперечить інтересам ОСОБА_3 і подальше збереження сім'ї не можливе.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 вказував на те, що його дружина, перебуваючи у шлюбі, фактично створила іншу сім'ю, що вказує на її аморальну поведінку, в зв'язку з чим позивачу заподіяна моральна шкода.

Ст. 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу; суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін; способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, правильно виходив із того, що право відповідача на припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 і створення інших, не суперечить диспозиції ст. 56 СК України і є її законним правом. Крім того шлюбний договір (ст.18 СК України), як правильно вказав міськрайонний суд, між сторонами не укладався, а підстав для відшкодування моральної шкоди в даному випадку СК України не містить.

Відтак висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позову , на думку колегії, є правильним.

Ухвалюючи рішення в даній справі, суд правильно застосував норми цивільного законодавства до правовідносин, що склались між сторонами, дав їм належну правову оцінку, а відтак доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, є безпідставні і до уваги судовою колегією не приймаються.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/

СУДДІ: /підписи/

З оригіналом вірно:

ГОЛОВУЮЧИЙ