У Х В А Л А

25 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня

2015 року в справі за позовом Жмеринської міської ради Вінницької області до ОСОБА_4 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а :

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області рішенням від

14 липня 2015 року в задоволенні позову Жмеринської міської ради Вінницької області відмовив.

Апеляційний суд Вінницької області рішенням від 3 вересня 2015 року рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2015 року скасовував та ухвалив нове рішення, яким позов Жмеринської міської ради Вінницької області задовольнив: стягнув на її користь з ОСОБА_4 11 тис. 277 грн 37 коп. у рахунок відшкодування збитків, завданих самовільним використанням земельної ділянки, а також вирішив питання розподілу судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 14 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 3 вересня

2015 року залишила без змін.

14 березня 2016 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 156 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а також статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги Жмеринської міської ради Вінницької області апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, зазначив, що у випадку самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до вимог статей 211, 212 ЗК України, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли.

Наданою для порівняння ухвалою від 18 червня 2015 року суд касаційної інстанції погодився з висновками апеляційного суду, який відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої використанням земель без правовстановлюючих документів установив, що позивачем не надано будь-яких об'єктивних доказів, що ним вживалися заходи щодо спонукання відповідача до укладення договору оренди, також позивач не звертався до суду із відповідним позовом та дійшов висновку, що статтею 156 ЗК України не передбачено такої підстави настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, як неоформлення правовстановлюючого документу (договору оренди) згідно порядку та строків визначених органом місцевого самоврядування.

Отже, надана для порівняння ухвала суду касаційної інстанції та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня

2015 року постановлені у справах з різними фактичними обставини.

Порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року, наданої заявником на підтвердження вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Жмеринської міської ради Вінницької області до ОСОБА_4 про відшкодування збитків за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема