Справа № 448/1286/15 Головуючий у 1 інстанції: Борисенко В.В.
Провадження № 22-ц/783/2580/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: не з»явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 09 грудня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 09 грудня 2015 року подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України задоволено; тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинання державного кордону України до виконання ним зобов»язань, покладених на нього згідно наказу Господарського суду Львівської області №20/119 (040186) від 18.03.2015 року та наказу Господарського суду Львівської області №20/119 (040187) від 18.03.2015 року; виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі зазначає, що на виконанні державної виконавчої служби знаходяться судові накази саме Господарського суду Львівської області, а тому питання щодо виконання даних наказів повинен вирішувати господарський суд. Просить ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 09 грудня 2015 року скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні державного виконавця перебувають ВП №47193944 від 09.04.2015 року та № 47695688 від 02.06.2015 року, заведене на підставі наказу Господарського суду Львівської області №20/119 (040186) від 18.03.2015 року, яким з Релігійної громади Української православної церкви Київського патріархату підлягає стягненню заборгованість в розмірі 37 758 грн., а також на підставі наказу Господарського суду Львівської області №20/119 (040187) від 18.03.2015 року, яким з Релігійної громади Української православної церкви Київського патріархату підлягає стягненню заборгованість в розмірі 55 009, 50 коп.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 як керівники Релігійної громади Української Автокефальної Православної Церкви м. Мостиська являється боржником та ухиляється від виконання зобов»язання покладених на нього судовим рішенням, а тому дійшов до висновку, що ОСОБА_2 необхідно тимчасово обмежити у виїзді за кордон України.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Порядок здійснення права громадян на виїзд з України і в»їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв»язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в»їзд в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов»язання - до виконання зобов»язань або розв»язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов»язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов»язань.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне .

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, документи виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням є недостатніми для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Відтак, на підставі ч. 2 ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, про відмову в задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.303, п.2ч.2ст.307, п.2ч.1ст.312, п.6ч.1ст.314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 09 грудня 2015 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра