УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Демяносова М.В., Маляренка А.В.,Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6, заінтересовані особи: Орловецька сільська рада Городищенського району Черкаської області, Городищенська державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 серпня 2015 року, заяву ОСОБА_6 задоволено частково.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю та вели спільне господарство, починаючи з 1 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В іншій частині заяву залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд касаційної інстанції змінити оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити повністю, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відсутні підстави для встановлення юридичного факту проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за весь спірний період часу, оскільки Сімейний кодекс України набрав чинності лише з 1 січня 2004 року.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17 вересня 2007 року.

ОСОБА_7 був власником земельних ділянок, загальною площею 2,30 га, які розташовані на території Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області № 353, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали в одному господарстві з 1 вересня 1984 року по день смерті ОСОБА_8, вели спільне господарство та мали спільне майно.

Постановою державного нотаріуса від 13 березня 2015 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті ОСОБА_7, оскільки спадкоємець не підтвердила факт спільного проживання з померлим більше п'яти років.

Судами встановлено та підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, листом Городищенської державної нотаріальної контори, що після смерті ОСОБА_7 відкрито спадкову справу, із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_6 3 березня 2008 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові заощадження. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз'яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Суди першої та апеляційної інстанцій не врахували положення ст. 1264 ЦК України, а також роз'яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для встановлення у судовому порядку факту проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за весь спірний період часу, а саме з 1 вересня 1984 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Враховуючи зазначене, судові рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 серпня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак