Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 328/2381/15Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко О.Ю.
№22-ц/778/1584/16Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Каракуші К.В., Стрелець Л.Г.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «ГАЛ» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства «ГАЛ» (надалі ФГ «ГАЛ») до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, завданих знищенням посівів, та моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

ФГ «ГАЛ» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-7), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану знищенням посівів рослин соняшнику, в розмірі 2000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що ФГ «ГАЛ» на підставі договорів оренди із ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 використовуються земельні ділянки на території Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області для товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані земельні ділянки знаходяться в єдиному масиві контур № 56. В середині поля знаходиться земельна ділянка, яка належить ОСОБА_6 загальною площею 2,25 га., яку обробляє ОСОБА_2

Навесні 2015 року ФГ «ГАЛ» здійснено обробку вказаних земельних ділянок та посіяно насіння соняшнику. ОСОБА_2 також обробив земельну ділянку ОСОБА_6 та засіяв пшеницею.

23.07.2015 року головою ФГ «Гал» виявлено, що внаслідок механічного пошкодження знищено 0,12 га посівів соняшнику на вказаних земельних ділянках, які обробляє господарство. Обстеженням встановлено, що знищення посівів здійснив ОСОБА_2 при зборі свого врожаю шляхом проїзду комбайном та вантажівкою.

23.07.2015 року зазначений факт було зафіксовано комісією в складі головного спеціаліста відділу агропромислового виробництва ОСОБА_7, землевпорядника Молочанської міської ради ОСОБА_8, голови ФГ «ГАЛ» ОСОБА_9 та власників земельних ділянок-орендодавців.

Шкода, завдана ОСОБА_2 знищенням посівів рослин соняшнику, згідно проведеного ФГ «ГАЛ» розрахунку складає 2000,00 грн.

Також, у звязку з неправомірними діями ОСОБА_2, завдана моральна шкода, яка визначена позивачем у сумі 1000,00 грн.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року (тс. 1 а.с. 247-249) в задоволені позовних вимог ФГ «ГАЛ» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, завданих знищенням посівів рослин соняшнику, в сумі 2000,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. відмовлено.

Із зазначеним рішенням суду першої інстанції всі особи, які беруть участь у цій справі погодились, в апеляційному порядку не оскаржували, окрім позивача ФГ «ГАЛ».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ФГ «ГАЛ» у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 254-260) просило рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ФГ «ГАЛ» у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу позивача (т.с. 2 а.с. 17-29).

У судове засідання 28 квітня 2016 року повідомлені апеляційним судом з додержанням вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України про час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с.13-16, 32) всі особи, які беруть участь у цій справі, не зявились, окрім відповідача ОСОБА_2 та представника останнього за договором адвоката (т.с. 2 а.с.33-35) ОСОБА_10, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів на підставі ст. 305 ч.2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю відповідача ОСОБА_2 та представника останнього за договором адвоката (т.с. 2 а.с.33-35) ОСОБА_10

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача ФГ «ГАЛ» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 152, 157 ЗК України, ст. ст. 16,23, 1166 ЦК України, ст. ст. 10,60, 212-215 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоказаності позовних вимог позивача у цій справі.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки основані на доказах, поданих сторонами, які оцінені судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, до встановлених правовідносин вірно застосовані норми матеріального права, відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ФГ «ГАЛ» є орендарем земельних ділянок загальною площею 6,75 га на підставі договорів оренди земельних ділянок з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.с. 1 а.с. 14-39), які зареєстровані 24.11.2008 року Молочанською міською радою Токмацького району Запорізької області, строк договорів оренди 7 років.

Згідно Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), розробленого ДП «Запорізький інститут землеустрою» (т.с. 1 а.с. 91-96) та показам свідка ОСОБА_11 - ОСОБА_12 належить земельна ділянка №11 площею 1,1459, яка розміщена між земельними ділянками, які орендуються ФГ «ГАЛ».

23.07.2015 року комісією в складі головного спеціаліста відділу агропромислового виробництва ОСОБА_7, землевпорядника Молочанської міської ради ОСОБА_13, орендодавців ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_17, ОСОБА_4 проведено огляд посівів соняшнику (т.с. 1 а.с. 41), за результатами якого виявлено добрий стан посівів орієнтовною врожайністю 20 ц/га. Також виявлено, що внаслідок механічного втручання знищено приблизно 0,12 га посівів соняшника на земельних ділянках ФГ «ГАЛ». Як пояснив свідок ОСОБА_7 площа знищених посівів визначалася кроками без використання будь-яких спеціальних приладів.

Відповідачем факт проїзду комбайном по земельній ділянці ФГ «ГАЛ», на якій був посіяний соняшник, у суді першої інстанції не оспорювався.

З наданого суду першої інстанції розрахунку ФГ «ГАЛ» розміру шкоди, завданої знищенням посівів соняшника, вбачається, що він проведений на підставі бізнес-плану на земельну ділянку 23 гектара з врахуванням площі згідно комісійного акту від 23.07.2015 року та інших витрат, і визначено в розмірі 2000,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої в результаті знищення посіву, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі або майну підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Ч. 3 ст. 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284). У такому ж порядку визначаються збитки, заподіяні обмеженням прав власників землі та землекористувачів, погіршенням якості земель або приведенням їх у непридатний для використання за цільовим призначенням стан унаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 156 ЗК, ст. 1166 ЦК України така шкода відшкодовується у повному обсязі. Розмір шкоди, заподіяної пошкодженням посівів і насаджень при прокладенні шляхів, трубопроводів та проведенні розвідувальних, бурових, будівельних робіт, псуванням і забрудненням сільськогосподарських та інших земель, іншими порушеннями земельного законодавства, визначається з урахуванням витрат на відновлення родючості землі, а також доходів, які власник землі або землекористувач міг би одержати при використанні земельної ділянки і які він не одержав за час до приведення землі у стан, придатний для її використання за цільовим призначенням, або до повернення самовільно зайнятої ділянки. Зокрема, при пошкодженні посівів, самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Якщо замість пошкоджених посівів землекористувач провів у тому ж сезоні повторний посів культур, відшкодуванню підлягають витрати на пересівання (вартість насіння, обробітку землі тощо) (п. 16 Постанови).

Аналогічна позиція відображена в постанові Верховного суду України від 09.12.2009 року справа № 6-23737ск07.

Крім цього, в пункті 25 постанови зазначеного Пленуму вказано про обовязок сторін надати докази у справах про відшкодування збитків або шкоди: акт відповідної комісії, створеної Київською, Севастопольською міськими, районною державною адміністрацією чи виконавчим комітетом міської (міст обласного значення) ради для визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, затверджений органом, що створив цю комісію.

Отже, існує передбачений чинним законодавством порядок визначення розміру та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам.

Разом із тим, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ФГ «ГАЛ» не було надано суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі, та зокрема акту комісії Токмацької міської ради Запорізької області про факт знищення посіву соняшника, площі знищеного посіву, та розрахунку збитків.

Наданий ФГ «ГАЛ» бізнес-план не є належним доказом на підтвердження розміру шкоди, завданої знищенням посівів, а тому судом першої інстанції правильно не був взятий до уваги у цій справі.

В силу ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 3 ст. 58 ЦПК України показання свідків ОСОБА_2, дголови ФГ «ГАЛ» ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_18 щодо наявності чи відсутності проїзду до земельної ділянки ОСОБА_6 судом першої інстанції правильно не були взяті до уваги у цій справі, оскільки, ці факти не відносяться до предмету доказування.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав позовні вимоги ФГ «ГАЛ» в частині стягнення матеріальної (майнової) шкоди такими, що задоволенню у цій справі не підлягають.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода юридичної особи полягає у приниженні її ділової репутації.

Як зазначено в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Доказів щодо завдання діями ОСОБА_2 негативних наслідків немайнового характеру для ФГ «ГАЛ», які б підпадали під ознаки моральної шкоди, суду першої інстанції надано у цій справі не було.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що позовні вимоги ФГ «ГАЛ» до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у цій справі.

Доводи апеляційної скарги ФГ «ГАЛ» є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача, висловлену ним в його позові у цій справі та яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Дійсно ФГ «ГАЛ» мало право на звернення до суду із вищезазначеним позовом до суду до ОСОБА_2

Саме ФГ «ГАЛ», як позивач, здійснює захист свого права на свій власний розсуд (ст. 20 ЦК України).

Проте, в силу вимог ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права фізичних осіб у спосіб, визначеними законами України.

У даному випадку у спосіб, визначений ст. 157 ЗК України та Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284.

Належні, допустимі докази того, що відповідно до вищезазначеного Порядку створювалась відповідна комісія та визначався розмір шкоди (майнової), заподіяної пошкодженням посівів ФГ «ГАЛ», у матеріалах цієї справи відсутні.

Навпаки, у матеріалах цієї справи міститься інформація Управління агропромислового розвитку Токмацької районної державної адміністрації №717 від 08.12.2015 року на імя ОСОБА_2 (т.с. 1 а.с.163), із змісту якої вбачається, що вищезазначена комісія з даного питання не створювалась.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення позивача ФГ «ГАЛ» від доказування та зокрема розміру матеріальної (майнової) шкоди, завданої пошкодженням та знищенням посівів, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ФГ «ГАЛ» не надало суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі.

Наданий суду першої інстанції розрахунок ФГ «ГАЛ» від 19.10.2015 року шкоди, завданої знищення посівів (т.с. 1 а.с.178), не є належним, допустимим доказом на підтвердження позовних вимог позивача у цій справі щодо розміру шкоди, завданої знищенням посівів, при вищевикладених обставинах, а тому судом першої інстанції правильно останній не був взятий також до уваги у цій справі.

Позовні вимоги ФГ «ГАЛ» до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, є похідними у цій справі від первісних позовних вимог ФГ «ГАЛ» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди (майнової), завданої пошкодженням та знищенням посіві рослин соняшнику, тому у разі відмови у задоволенні первісних вимог позивача у цій справі, похідні від них позовні вимоги позивача у цій справі також не підлягали задоволенню.

Крім того, моральна шкода ФГ «ГАЛ», як юридичній особі, при вищезазначених обставинах не могла бути завдана ОСОБА_2 в принципі.

Оскільки, у цій справі відсутній випадок, передбачений законодавством, коли може бути взагалі завдана така шкода юридичній особі (немайнова шкода, заподіяною юридичній особі - втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності).

Висновок за повідомленням гр. ОСОБА_19, зроблений ДІМ Молочанського МВМ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області та затверджений начальником 31.07.2015 року (т.с. 1 а.с.90), є одним із письмових доказів у цій справі, яким суд першої інстанції надав відповідну оцінку, та який сам по собі нічого у цій справі не підтверджує та не спростовує.

Оскільки в силу вимог ст. 61 ч. 4 ЦПК України лише вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч. 1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Встановлено, що суд першої інстанції сприяв повному та всебічному зясуванню обставин цієї справи на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України, розглянув дану справу повно, всебічно та з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав належну оцінку.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ФГ «ГАЛ» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи. Суд першої інстанції прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

Судом першої інстанції оскаржуємим рішенням у цій справі не вирішувалось питання про розподіл понесених сторонами у цій справі судових витрат, тому останнє не переглядалось апеляційним судом при перегляді цієї справи в апеляційному порядку, що не перешкоджає у подальшому суду першої інстанції вирішити це питання в порядку ст. 220 ЦПК України за ініціативою суду або за заявою осіб, які беруть участь у цій справі.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови позивачу ФГ «ГАЛ» у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_2 у цій справі судових витрат у вигляді судового збору 535,92 грн. (т.с. 2 а.с.6), понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «ГАЛ» відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1ОСОБА_20ОСОБА_21