Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/5603/15 Головуючий у 1 інстанції: Капітанов Є.М.
№ провадження 22-ц/778/2491/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1В
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„30 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Бурак А..В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Зоря» про визнання договору оренди припиненим, за зустрічним позовом ТОВ «Зоря» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Зоря» про визнання договору оренди припиненим.

У позові зазначала, що 25.05.2009 між нею та ТОВ «Зоря» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,87 га, кадастровий номер :01:005:0052, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, строком на 5 років. Договір оренди зареєстровано у відділі Держкомзему Вільнянського району Запорізької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 28.12.2012 за №02837.

Посилаючись на те, що строк дії договору сплинув і наміру продовжувати його дію вона не має, просила суд визнати припиненим договір оренди земельної ділянки площею 5,87 га, кадастровий номер :01:005:0052, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Зоря» від 25.05.2009 року, зареєстрований у відділі Держкомзему Вільнянського району Запорізької області від 28.12.2012 за №02837.

09.03.2016 року ТОВ «Зоря» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що, укладаючи 25.05.2009 року договір оренди земельної ділянки, сторони погодили, що відповідно до п.43 договору, останній набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_2 до суду дія договору оренди не припинена, крім того, оскільки передана у оренду земельна ділянка з володіння та користування ТОВ «Зоря», як у орендаря, не вилучалась, протягом 7 років претензій щодо виплати орендодавцю орендної плати та використання орендарем земельної ділянки ОСОБА_2 до ТОВ «Зоря» не заявлялись, то укладений договір є пролонгованим, а тому звернення орендодавця з первісним позовом вважає порушенням п. 29 умов договору, згідно з яким ОСОБА_2 зобов»язувалася не вчиняти дії, які б перешкоджали ТОВ «Зоря» користуватися орендованою земельною ділянкою.

Посилаючись на те, що звернення ОСОБА_2 до суду по суті є діями, направленими на створення орендарю перешкод в користуванні майном, ТОВ «Зоря» просило суд усунути перешкоди в користуванні майном шляхом заборони ОСОБА_2 або будь-яким іншим особам, які будуть діяти від її імені, користуватися (проводити будь-які польові роботи) на земельній ділянці площею 5,87 га, кадастровий номер :01:005:0052, що належить ОСОБА_2 на праві власності, до кінця дії договору оренди земельної ділянки, який був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Зоря» до 28 грудня 2017 року.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року у задоволені позову ОСОБА_2 та у задоволені зустрічного позову ТОВ «Зоря» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд виходив з доведеності того, що після закінчення 25.05.2014 року строку дії договору оренди земельної ділянки, останній був поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором від 25.09.2009 року, оскільки ТОВ «Зоря» продовжило користування земельною ділянкою, а заперечень проти поновлення договору лист-повідомлення орендодавець протягом місяця не направляла. Отже в силу ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» між сторонами продовжують існувати правовідносини щодо оренди землі, які були реалізовані ОСОБА_2 у формі мовчазної згоди.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Зоря», суд послався на недоведеність того, що ОСОБА_2 вчиняє орендарю ТОВ «Зоря» перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

З висновками суду в повній мірі погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам ухвалене по справі рішення в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від06 лютого 2006 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,87га, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області(а.с.9).

25 травня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Зоря» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки площею 5,87 га, кадастровий номер :01:005:0052, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Договір оренди зареєстровано у відділі Держкомзему Вільнянського району Запорізької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 28.12.2012 за №02837(а.с.22-25).

Умовами п. 37 вказаного договору передбачено, що дія останнього припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п. 8 договору, його укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію, з дотриманням ротації.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає як наявність права, так і його відсутність або відсутність обов»язків.

В обґрунтування вимог первісного позову про визнання того, що дія договору оренди від 25.05.2009 року припинилася, ОСОБА_2 посилалася, зокрема, на закінченням 5-річного строку, на який його було укладено, та на відсутність у неї наміру продовжити його дію, оскільки її право на припинення зобов»язань, як орендодавця за цим договором, не визнається ТОВ «Зоря», яке строк дії договору розраховував не з моменту його укладання шляхом підписання сторонами, а з моменту його державної реєстрації.

Розглядаючи справу по суті, суд, врахувавши правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 19.02. 2014 року по справі № 6-162 цс13, дійшов правильного висновку, що строк дії договору оренди земельної ділянки розпочався з моменту його укладання, коли ОСОБА_2 та ТОВ «Зоря» дійшли згоди щодо умов договору оренди, підписавши його 25.05.2009 року.

За змістом ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Відповідно до п. 43 договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Зоря», договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, сторони складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми.

Разом з тим, цивільні права та обов»язки, на досягнення яких було спрямовано волевиявлення сторін при укладанні договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Таким чином, на момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладання якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати момент укладання договору.

Між тим, правильно визначившись із строком закінчення договору оренди і не погодившись із доводами ТОВ «Зоря» про те, що договір є діючим протягом 5 років з моменту його державної реєстрації, тобто до 28.12.2017 року, суд відмовив у задоволенні первісного позову ОСОБА_2, дійшовши висновку, що договір оренди земельної ділянки, строк дії якого орендар вважав не закінченим, одночасно був поновлений ним же за мовчазною згодою орендодавця ОСОБА_2 відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Крім того, суд послався на ст. 764 ЦК України, яка передбачає такий правовий механізм, як поновлення договору найму майна , що зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладання нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму та відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Разом з тим, як зазначено у ч.2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, отже умови укладання, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначаються Законом України «Про оренду землі».

Мотивуючи ж висновок про автоматичне продовження дії договору тим, що земельна ділянка залишається у користуванні ТОВ «Зоря», орендодавець продовжує отримувати орендну плату, зокрема, за 2015 рік, і після закінчення строку дії договору 25.05.2014 року заперечень проти продовження його дії орендарю не направляла і пославшись на положення ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», суд при цьому залишив поза уваги інші факти, які є необхідними для застосування названої норми матеріального права, які за обставинами справи встановлені не були, не перевірив належним чином і доводи ОСОБА_2 про направлення нею орендарю заперечень на продовження договору після закінчення строку його дії, які ТОВ «Зоря» фактично ігнорувалися, а також на те, що новий договір з ОСОБА_2 не укладений.

Між тим, положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачають реалізацію орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

У ч.1 ст. 33 Закону визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконує обов»язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк. Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків(ч.ч.2-5 цієї статті).

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена підстава поновлення договору оренди, а саме, у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема, із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності).

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність певних юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов»язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладання договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив про відмову в поновленні договору оренди.

Частинами 8,9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов»язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладанні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року у справі № 6-531цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні такої норми права.

Отже аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що наявність орендних правовідносин між сторонами після закінчення строку дії договору оренди землі не може відбуватися автоматично, а передбачає обов»язкове укладання сторонами додаткової угоди про поновлення договору.

Між тим, вважаючи, що строк дії договору з ОСОБА_2 спливає 28.12.2017 року, ТОВ «Зоря» фактично визнавало, що у зв»язку з цим до 25.05.2014 року, коли строк дії договору дійсно закінчився, передбачені законом та п. 8 договору дії з його поновлення, зокрема, щодо направлення листа повідомлення про намір продовжити договір з доданням проекту нової угоди, ним не здійснювались, дані як про укладання додаткової угоди з ОСОБА_2, так і дані про оскарження ТОВ «Зоря» її відмови або зволікання в укладанні такої угоди суду не надавались і не доводились.

Не можна визнати обґрунтованим і висновку суду про недоведеність того, що орендодавець ОСОБА_2 протягом місяця з після закінчення строку дії договору письмово не заперечувала проти його поновлення, оскільки суд дійшов його з порушенням вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України, на підставі не повно з»ясованих фактичних обставин справи, враховуючи, що із доданих до апеляційної скарги поштових повідомлень вбачається, що 03.06.2014 року та 01.07.2014 року ТОВ «Зоря» були отримані письмові повідомлення ОСОБА_2 від 01.06.2014 року та від 27.06.2014 року, в яких вона заперечувала проти поновлення договору, термін дії якого сплинув 25.05.2014 року(а.с.114-117).

Враховуючи вказані обставини, які в силу ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не свідчили про реалізацію ТОВ «Зоря» переважного права на поновлення договору від 25.05.2009 року на тих же умовах, рішення суду в частині вимови у задоволенні позову ОСОБА_2 підлягає скасуванню відповідно до ст.. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким позов ОСОБА_2 до ТОВ «Зоря» слід задовольнити.

Не можна погодитися і з висновком суду щодо підстав для відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Зоря» у зв»язку з його недоведеністю, а саме, з недоведеністю того, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Зважаючи на те, що за фактичними обставинами справи, після спливу строку дії укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Зоря» договору оренди земельної ділянки від 25.05.2009 року і відсутністю між сторонами додаткової угоди щодо оренди цієї землі правові підстави для користування зазначеною ділянкою у ТОВ «Зоря» припинилися і на момент звернення товариства із зустрічним позовом до ОСОБА_2, яка є власником ділянки, поновленими не були, то позов ТОВ «Зоря», як колишнього орендаря, до власника про усунення перешкод у користуванні належною їй ділянкою являвся безпідставним, у зв»язку з чим рішення щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Зоря» підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України понесені ОСОБА_2 та документально підтверджені судові витрати зі сплати нею судового збору за подання позову та апеляційної скарги у сумі всього 1187 грн. 20 коп.(а.с.1,112) підлягають присудженню на її користь з ТОВ «Зоря».

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року по даній справі в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ТОВ «Зоря» задовольнити.

Визнати припиненим договір оренди земельної ділянки площею 5,87 га, кадастровий номер :01:005:0052, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, укладений 25.05.2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Зоря», зареєстрований відділом Держкомзему Вільнянського району Запорізької області 28.12.2012 року, запис у державному реєстрі земель за №02837, у зв»язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Зоря» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою змінити в частині правового обґрунтування відмови.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1187 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: