Номер провадження: 22-ц/785/2713/16
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Ярохмедову Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2016 року про примусове проникнення до житла, по справі за поданням державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про примусове проникнення до житла,-

встановила:

Державний виконавець Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції звернувся з поданням до суду (а. с. 1), в якому просив дозволити державному виконавцю Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції Саламаха В.В. примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, на житловій площі якої зареєстрований та проживає ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, ДРФО НОМЕР_1, з метою проведення виконавчих дій, а саме проведення опису й арешту рухомого й нерухомого майна, яке належить боржнику.

Свої вимоги державний виконавець, як зазначено в ухвалі суду, обґрунтовував тим, що на примусовому виконанні у Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису від 26.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь Акціонерного Банку «Південний» заборгованості в сумі 43 140,58 дол. США та 3 035,27 грн. На момент складання подання з боржника на користь АБ «Південний» не було стягнуто жодної суми грошових коштів, а заходи, вчинені державним виконавцем направлені на розшук рухомого та нерухомого майна боржника, виявилися безрезультатними: ОСОБА_4 не реагує на виклики державного виконавця, а під час спроби здійснити державним виконавцем опису майна за місцем помешкання, ОСОБА_4 двері не відчиняє, а отже чинить перешкоди державному виконавцю під час вжиття заходів щодо виконання виконавчого напису. Зазначені обставини підтверджуються актами про не допуск до місця мешкання боржника.

Відсутність доступу до квартири АДРЕСА_1 перешкоджає державному виконавцю у здійсненні дій передбачених чинним законодавством України для звернення стягнення на майно, що належить боржнику та знаходиться за зазначеною адресою, що унеможливлює виконання вказаного вище виконавчого документу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2016 року подання задоволено. Надано дозвіл державному виконавцю Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Саламаха В.В. на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, на житловій площі якої зареєстрований та проживає ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, ДРФО НОМЕР_1, з метою проведення виконавчих дій, а саме проведення опису й арешту рухомого й нерухомого майна, яке належить боржнику.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_4 через свого представника подав апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2016 року, в якій просить скасувати ухвалу суду від 26.01.2016 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання державного виконавця Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, на житловій площі якої зареєстрований та проживає ОСОБА_4, з метою проведення виконавчих дій, а саме проведення опису й арешту рухомого й нерухомого майна, яке належить боржнику, відмовити, посилаючись на те, що вважає оскаржувану ухвалу такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і на невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно з п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Задовольняючи подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з положень ст. 376 ЦПК України та дійшов правильного висновку, надавши дозвіл державному виконавцю Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, на житловій площі якої зареєстрований та проживає ОСОБА_4, з метою проведення виконавчих дій, а саме проведення опису й арешту рухомого й нерухомого майна, яке належить боржнику.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні в Приморському ВДВС Одеського міського управління юстиції перебуває виконавчий напис № 324, виданий 26.02.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Південний» грошової суми за кредитним договором № В 630 від 01.11.2007 року та всіх додаткових угод до нього у загальному розмірі 43 140,43 дол. США та 3 035,27 грн. (а. с. 2, 4) та який в добровільному порядку боржником ОСОБА_4 не виконується, докази протилежного до апеляційної скарги не надані.

Тому судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано і на підставі закону надав дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4, з метою проведення виконавчих дій.

Оскільки, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що при розгляді подання про примусове проникнення до житла судом не перевірялися та не досліджувалися питання отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, належного повідомлення його про наданий термін ВДВС для добровільного виконання виконавчого документу, попередження боржника про необхідність бути присутнім за місцем проживання, судова колегія не приймає до уваги, так як ці доводи не спростовують висновки суду першої інстанції.

Оскільки, як вбачається з апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів, питання про надання дозволу на проникнення до житла ОСОБА_4 вирішується повторно в судовому порядку та при попередньому вирішенні цього питання ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2015 року, на яку посилається апелянт, було відмовлено в задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до житла (а. с. 22-23).

Тобто, боржникові ОСОБА_4 уже було відомо про виконавче провадження, в якому він є боржником, однак останнім не були прийняті будь-які заходи, щодо добровільного виконання напису нотаріуса та погашення боргу частково чи повністю, узгодження з державним виконавцем строку добровільного виконання та дати і часу здійснення державним виконавцем виконавчих дій по місцю його проживання, докази протилежного в матеріалах справи відсутні та до апеляційної скарги і суду апеляційної інстанції не надані.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що подання про примусове проникнення до житла розглянуто судом за відсутності державного виконавця, оскільки ці доводи не спростовують висновки суду, враховуючи, що в поданні державний виконавець просив розглянути подання без участі представника відділу та ухвалу суду не оскаржує.

Судова колегія не приймає до уваги також доводи апеляційної скарги щодо недоторканості житла з посиланням на ст. 30 Конституції України, відповідно до якої , не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, для чого і звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла державний виконавець, що узгоджується з вимогами Конституції України.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що судом не встановлено кому належить спірна квартира.

Оскільки, відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, доданих до апеляційної скарги (а. с. 29), власником квартири АДРЕСА_1, дозвіл на примусове проникнення до якої, надано судом є ОСОБА_4

Інші доводи апеляційної скарги судова колегія також не приймає до уваги, оскільки, враховуючи вище наведене, вони не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення чи неправильне застосування судом першої інстанції вимог закону при постановленні ухвали від 26.01.2016 року про примусове проникнення до житла ОСОБА_4 та не можуть бути прийняті до уваги, так як не спростовують висновки суду.

За таких обставин, правові підстави для скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2016 року, відсутні.

Керуючись ст. ст. 304, 307, п. 1 ст. 312, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2016 року про примусове проникнення до житла - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич