У х в а л а

ІМенем УКраїни

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Черненко В.А.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Міністерства юстиції України, Головного управління Державного казначейства України в Харківській області про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області (далі - УПСЗН Барвінківської РДА Харківської області), Міністерства соціальної політики України з виплати ОСОБА_3 компенсації вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров'я України на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 24 січня 2011 року № 23 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2011 рік», у розмірі 301 грн, а не на підставі п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсації вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано УПСЗН Барвінківської РДА Харківської області, Міністерство соціальної політики України здійснити необхідні дії, направлені на забезпечення ОСОБА_3 продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 % вартості продуктів за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров'я України, починаючи з 1 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів.

ОСОБА_3 зазначає, що вказана постанова не виконана, а тому з огляду на викладені обставини просив позов задовольнити та стягнути матеріальні збитки та моральну шкоду з відповідачів.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 22 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2016 року, відмовлено у відкритті провадження у зазначеній цивільній справі.

Роз'яснено ОСОБА_3 його право звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові ухвали, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позов ОСОБА_3 слід розглядати у порядку адміністративного судочинства, оскільки ОСОБА_3 заявлені вимоги про відшкодування шкоди у зв'язку з невиконанням постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі адміністративного судочинства.

Проте повністю погодитися з такими висновками не можна.

Судами установлено, що постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 зобов'язано УПСЗН Барвінківської РДА Харківської області, Міністерство соціальної політики здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення позивача продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 % вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров'я України, починаючи з 1 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених із цього питання коштів.

Зазначена постанова суду не виконана, а тому ОСОБА_3 просив стягнути з ВДВС Барвінківського РУЮ Харківської області, Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Міністерства юстиції України та Головного управління Державного казначейства України в Харківській області матеріальну шкоду у розмірі 44 735 грн 85 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн, а всього 94 735 грн 85 коп.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17), Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник із позовних вимог, які ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність, тощо.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

Ураховуючи положення ст. 1 ЦПК України та ст. 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Таким чином, суду першої інстанції слід перевірити, чи підлягає розгляду зазначений позов у порядку цивільного судочинства, оскільки міститься спір про право цивільне, а саме: про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Отже, передчасно вважаючи, що спір у даній справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суди допустили порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко