Cправа № 127/2-3503/09
Провадження № 6/127/443/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

04 травня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., за участі: секретаря Шарапанівського Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Центрального ВДВС Віницького МУЮ про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся Центральний ВДВС Вінницького МУЮ із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Подання мотивоване тим, що у центральному відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції на виконанні знаходиться виконавче провадження №49880701 від 21.01.2016 року з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Вінниці по справі № 2-3503/09 виданого 08.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Правекс-Банк» заборгованості в розмірі 89 135, 30 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 250, 00 грн. 21.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику добровільний термін для виконання рішення суду. В добровільний строк вимоги виконавчих документів виконано не було, борг не погашено. Було накладено арешт на все майно боржника.

Наведене змусило державного виконавця звернутись до суду з даним поданням.

Згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання представник Центрального ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_2, хоча про час та місце розгляду подання повідомлявся завчасно та належним чином. Однак, в поданні державний виконавець зазначив про розгляд справи у його відсутність.

Розглянувши подання, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що у центральному відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції на виконанні знаходиться виконавче провадження № 49880701 від 21.01.2016 року з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Вінниці по справі № 2-3503/09 виданого 08.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Правекс-Банк» заборгованості в розмірі 89 135, 30 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 250, 00 грн.

21.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику добровільний термін для виконання рішення суду. В добровільний строк вимоги виконавчих документів виконано не було, борг не погашено. Було накладено арешт на все майно боржника.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за гр. ОСОБА_1 зареєстровано право власності на ? частку житлового будинку, за адресою: м. Харків, 2-й вїзд Роменський, буд. 9, на ? частку квартири за адресою: м. Чернігів, вул. Рокоссовського, б. 32, кВ. 16 а також ? частки квартири за адресою: м. Рівне, вул. академіка ГрушевсьогоАДРЕСА_1

Згідно відповідей на запити, відомості щодо ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що на автомобілі боржника ОСОБА_1 , а саме: JAC HFC1045, днз. АВ5837АХ, KIA CERATO, днз. АВ0345АМ, та причіп ПФ 01 Фермер, днз. АВ6333ХХ накладено арешт та оголошено в розшук.

Відповідно до актів державного виконавця, ОСОБА_1 за адресою: м. Вінниця, вул. Стахурського 14/71 не проживає.

Ухвалою Вінницького міського суду від 28 березня 2016 року, боржника ОСОБА_1 оголошено в розшук.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст. 2 протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, і до таких обставин віднесено, зокрема, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно із п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює заходи примусового виконання рішень.

Відповідно до підпункту «г» п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, подання державного виконавця, зокрема, має містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобовязань.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Суду не надано доказів того, що у боржника є всі реальні можливості виконати боргові зобовязання і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини, а також наявність з боку боржника свідомих діянь дій або бездіяльності, спрямованих на невиконання обов'язку у виконавчому провадженні, що може вважатись ухиленням боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

З подання, поданого Центральним ВДВС Віницького МУЮ, вбачається відсутність належних доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями. Суду не надано доказів того, що боржник може виїхати за межі України, не виконавши вказані зобов'язання.

Враховуючи вищевказані обставини і зважаючи на положення вказаних норм, суд приходить до переконання про відсутність достатніх підстав для задоволення даного подання.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. 2 протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити Центральному ВДВС Віницького МУЮ в задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інд: НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Жмудь