Провадження № 2/127/1087/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10001/0160 філії Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10001/0160 філії Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів, який в процесі судового розгляду зменшив (а.с.1-3, 52-53), мотивуючи свої вимоги тим, що 30.05.2015 року між позивачем та відповідачем в особі завідувача ОСОБА_4 було укладено договір №201 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи, відповідно до п.п.1.1., 1.2. якого вкладник вносить, а банк приймає на вкладний рахунок №273 на умовах цього договору кошти в сумі 60 000 дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 01.07.2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5% річних.

На виконання умов договору позивач вніс в касу грошові кошти в сумі 60 000 дол. США, що підтверджується заявою на переказ готівки від 30.05.2015 року.

Пунктом 2.8. договору передбачено, що після закінчення строку зберігання, вказаного в п.1.1. договору депозит підлягає перерахуванню на рахунок, вказаний у п.3.3 договору, а в разі відсутності такого рахунку продовжує зберігатись на рахунку без подальшого нарахування процентів до моменту вилучення вкадником депозиту.

А тому, 01.07.2015 року позивач отримав у відповідача згідно заяви на видачу готівки згідно договору №201 від 30.05.2015 року депозитні кошти у розмірі 5 000 дол. США та нараховані відсотки у розмірі 406,48 дол. США.

Таким чином, згідно договору №201 від 30.05.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 55 111,32 дол. США, з них: 55 000 дол. США депозитні кошти; 111,32 дол. США нараховані відсотки.

Окрім того, 01.07.2015 року між позивачем та відповідачем в особі завідувача ОСОБА_4 було укладено договір №419 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи відповідно до п.п.1.1., 1.2. якого вкладник вносить, а банк приймає на вкладний рахунок №417 на умовах цього договору кошти в сумі 55 000 дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 02.08.2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5% річних.

На виконання умов договору позивач вніс в касу грошові кошти в сумі 55 000 дол. США, що підтверджується заявою на переказ готівки від 01.07.2015 року.

Пунктом 2.8. даного договору також передбачено, що після закінчення строку зберігання, вказаного в п.1.1. договору депозит підлягає перерахуванню на рахунок, вказаний у п.3.3 договору, а в разі відсутності такого рахунку продовжує зберігатись на рахунку без подальшого нарахування процентів до моменту вилучення вкадником депозиту.

А тому, 03.08.2015 року позивач отримав у відповідача згідно заяви на видачу готівки згідно договору №419 від 01.07.2015 року депозитні кошти у розмірі 10 000 дол. США та нараховані відсотки у розмірі 372,61 дол. США.

Таким чином, згідно договору №419 від 01.07.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 45 117,81 дол. США, з них: 45 000 дол. США депозитні кошти; 117,81 дол. США нараховані відсотки.

Окрім того, 03.08.2015 року між позивачем та відповідачем в особі завідувача ОСОБА_4 було укладено договір №658 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи відповідно до п.п.1.1., 1.2. якого вкладник вносить, а банк приймає на вкладний рахунок №461 на умовах цього договору кошти в сумі 45 000 дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 04.09.2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5% річних.

На виконання умов договору позивач вніс в касу грошові кошти в сумі 45 000 дол. США, що підтверджується заявою на переказ готівки від 03.08.2015 року.

Пунктом 2.8. даного договору також передбачено, що після закінчення строку зберігання, вказаного в п.1.1. договору депозит підлягає перерахуванню на рахунок, вказаний у п.3.3 договору, а в разі відсутності такого рахунку продовжує зберігатись на рахунку без подальшого нарахування процентів до моменту вилучення вкадником депозиту.

А тому, 04.09.2015 року позивач отримав у відповідача згідно заяви на видачу готівки згідно договору №658 від 03.08.2015 року депозитні кошти у розмірі 10 000 дол. США та нараховані відсотки у розмірі 305,04 дол. США.

Таким чином, згідно договору №658 від 03.08.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 35 006,82 дол. США, з них: 35 000 дол. США депозитні кошти; 6,82 дол. США нараховані відсотки.

Окрім того, 04.09.2015 року між позивачем та відповідачем в особі завідувача ОСОБА_4 було укладено договір №703 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи відповідно до п.п.1.1., 1.2. якого вкладник вносить, а банк приймає на вкладний рахунок №974 на умовах цього договору кошти в сумі 35 000 дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 05.10.2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5% річних.

На виконання умов договору позивач вніс в касу грошові кошти в сумі 35 000 дол. США, що підтверджується заявою на переказ готівки від 04.09.2015 року.

Пунктом 2.8. даного договору також передбачено, що після закінчення строку зберігання, вказаного в п.1.1. договору депозит підлягає перерахуванню на рахунок, вказаний у п.3.3 договору, а в разі відсутності такого рахунку продовжує зберігатись на рахунку без подальшого нарахування процентів до моменту вилучення вкадником депозиту.

А тому, після закінчення строку дії договору позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути депозитні кошти у розмірі 35 000 дол. США та нараховані відсотки у розмірі 321,92 дол. США, а всього 35 321,92 дол. США.

Однак, відповідач в строк передбачений договором депозитні кошти та нараховані відсотки за даним договором та вищезазначеними договорами не повернув, тим самим проігнорувавши вимоги позивача.

Окрім того, у відділенні відповідача позивачем було відкрито поточний рахунок в іноземній валюті за №918 (№919), що підтверджується довідками відділення відповідача №311 від 06.06.2015 року, №412 від 03.08.2015 року, №397 від 24.09.2015 року.

Позивач стверджує, що на даний поточний рахунок як перераховувались, так і знімались кошти з останнього наступним чином. Поповнення відбувалось 30.05.2015 року на суму 5 000 дол. США, 01.07.2015 року 5 000 дол. США, 03.08.2015 року 10 000 дол. США, 04.09.2015 року 10 000 дол. США, а всьго рахунок був поповнений на загальну суму 30 000 дол. США. В той час, як видача готівки відбувалась на протязі з 05.08.2015 року по 01.10.2015 року на загальну суму 14 800 дол. США. А тому, на даний час заборгованість відповідача перед позивачем по даному рахунку становить 15 200 дол. США, які відповідач також відмовляється повертати позивачу в добровільному порядку.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача загальну заборгованість за договорами депозитів та договором банківського рахунка, що становить 185 837,09 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 27.10.2015 року становить 4 255 669,36 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно п.п.1.1, 1.2 договору №201 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 30.05.2015 року, укладеного між відповідачем АТ «Ощадбанк» в особі завідувача ТВБВ №10001/0160 «Ощадбанк» ОСОБА_4, яка діяла на підставі наказу №2 від 29.03.2010 року, з однієї сторони, і позивачем ОСОБА_1, з другої сторони, вкладник вносить, а банк приймає на вкладний рахунок №273 на умовах цього договору кошти в сумі 60 000 дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 01.07.2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5% річних (а.с.4-5).

Згідно заяви на переказ готівки від 30.05.2015 року на виконання умов договору №201 від 30.05.2015 року позивач вніс в касу грошові кошти в сумі 60 000 дол. США (а.с.5 зворот).

Відповідно до змісту заяв на видачу готівки від 01.07.2015 року позивач отримав у відповідача згідно договору №201 від 30.05.2015 року депозитні кошти у розмірі 5 000 дол. США та нараховані відсотки у розмірі 406,48 дол. США. (а.с.6).

Окрім того, зі змісту п.п.1.1, 1.2 договору №419 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 01.07.2015 року, укладеного між відповідачем АТ «Ощадбанк» в особі завідувача ТВБВ №10001/0160 «Ощадбанк» ОСОБА_4, яка діяла на підставі наказу №2 від 29.03.2010 року, з однієї сторони, і позивачем ОСОБА_1, з другої сторони, вкладник вносить, а банк приймає на вкладний рахунок №417 на умовах цього договору кошти в сумі 55 000 дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 02.08.2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5% річних (а.с.7-8).

Згідно заяви на переказ готівки від 01.07.2015 року на виконання умов договору №419 від 01.07.2015 року позивач вніс в касу грошові кошти в сумі 55 000 дол. США (а.с.9).

Відповідно до змісту заяв на видачу готівки від 03.08.2015 року позивач отримав у відповідача згідно договору №419 від 01.07.2015 року депозитні кошти у розмірі 10 000 дол. США та нараховані відсотки у розмірі 372,61 дол. США. (а.с.9 зворот).

Окрім того, зі змісту п.п.1.1, 1.2 договору №658 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 03.08.2015 року, укладеного між відповідачем АТ «Ощадбанк» в особі завідувача ТВБВ №10001/0160 «Ощадбанк» ОСОБА_4, яка діяла на підставі наказу №2 від 29.03.2010 року, з однієї сторони, і позивачем ОСОБА_1, з другої сторони, вкладник вносить, а банк приймає на вкладний рахунок №461 на умовах цього договору кошти в сумі 45 000 дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 04.09.2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5% річних (а.с.10-11).

Згідно заяви на переказ готівки від 03.08.2015 року на виконання умов договору №658 від 03.08.2015 року позивач вніс в касу грошові кошти в сумі 45 000 дол. США (а.с.11 зворот).

Відповідно до змісту заяв на видачу готівки від 04.09.2015 року позивач отримав у відповідача згідно договору №658 від 04.09.2015 року депозитні кошти у розмірі 10 000 дол. США та нараховані відсотки у розмірі 305,04 дол. США. (а.с.12, 12 зворот).

Окрім того, зі змісту п.п.1.1, 1.2 договору №703 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 04.09.2015 року, укладеного між відповідачем АТ «Ощадбанк» в особі завідувача ТВБВ №10001/0160 «Ощадбанк» ОСОБА_4, яка діяла на підставі наказу №2 від 29.03.2010 року, з однієї сторони, і позивачем ОСОБА_1, з другої сторони, вкладник вносить, а банк приймає на вкладний рахунок №974 на умовах цього договору кошти в сумі 35 000 дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 05.10.2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5% річних (а.с.13-14).

Згідно заяви на переказ готівки від 04.09.2015 року на виконання умов договору №703 від 04.09.2015 року позивач вніс в касу грошові кошти в сумі 35 000 дол. США (а.с.14 зворот).

Пунктом 2.8. вищезазначених договорів передбачено, що після закінчення строку зберігання, вказаного в п.1.1. договору депозит підлягає перерахуванню на рахунок, вказаний у п.3.3 договору, а в разі відсутності такого рахунку продовжує зберігатись на рахунку без подальшого нарахування процентів до моменту вилучення вкадником депозиту.

Окрім того, зі змісту довідок ТВБВ №10001/0160 філії Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» №311 від 06.06.2015 року, №412 від 03.08.2015 року, №391 від 24.09.2015 року вбачається, що у відділенні відповідача позивачем було відкрито поточний рахунок в іноземній валюті за №918 (а.с.37-39).

Як вбачається із заяв на переказ готівки та заяв на видачу готівки (а.с.57-72) на вищезазначений поточний рахунок позивача як перераховувались, так і знімались кошти з останнього на протязі з 30.05.2015 року по 01.10.2015 року, зокрема рахунок було поповнено на загальну суму 30 000 дол. США, видано готівки на загальну суму 14 800 дол. США.

Згідно із ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 (надалі Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року №174 (надалі Інструкція) передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст.1059 ЦК України, п.1.4. Положення, п.2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

А тому, позивач та його представник в судовому засіданні стверджували, що, оскільки, у позивача наявні договори на вищезазначені вклади та заяви на переказ готівки про внесення грошових коштів у відповідних розмірах у касу відповідача на виконання зазначених договорів, що свідчить про дотримання сторонами вимог щодо форми укладення договору банківського вкладу, а також наявні заяви на переказ готівки про внесення грошових коштів у відповідних розмірах у касу відповідача на поточний рахунок позивача, є всі законні підстави для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, згідно довідки Філії Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк Україна» від 04.12.2015 року №2363 вбачається, що на імя ОСОБА_1 в установах АТ «Ощадбанк» вкладні (депозитні) рахунки №273, №417, №461, №974 та банківські (поточні) рахунки №918, №919 за період з 01.04.2010 року по 30.11.2015 року не відкривались. Вищевказані рахунки не відкривались і на будь-яких інших клієнтів, а відтак договора на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи №201 від 30.05.2015 року, №419 від 01.07.2015 року, №658 від 03.08.2015 року, №703 від 04.09.2015 року між позивачем та відповідачем не укладались (а.с.76).

Більше того, згідно наказу Філії-Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 04.07.2013 року №538-к ОСОБА_4, завідуючу операційної частини ТВБВ №10001/0160, звільнено з роботи за угодою сторін з 05.07.2013 року та виключено зі списку операційно-касових працівників ТВБВ №10001/0160, яким надано право на укладення та підписання договорів на визначених банком умовах щодо залучення коштів фізичних осіб у національній та іноземній валюті від імені банку, посвідчення заповідальних розпоряджень та доручень вкладників з 06.07.2013 року (а.с.77). А відтак, ОСОБА_4 станом на момент підписання договорів №201 від 30.05.2015 року, №419 від 01.07.2015 року, №658 від 03.08.2015 року, №703 від 04.09.2015 року не являлась посадовою особою банку наділеною повноваженнями на підписання вкладних (депозитних) договорів.

Віповідно до п.2.9 Інструкції банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Реквізити в усіх касових документах заповнюються за правилами, зазначеними у додатку 16 «Правила заповнення реквізитів касових документів» до Інструкції, в яких зазначено, що банк, що здійснює операцію, проставляє порядковий номер реєстрації касового документа. Окрім того, дані вимоги щодо заповнення реквізитів касових документів також знайшли своє відображення у додатках 8, 10 до Інструкції (заява на переказ готівки № та заява на видачу готівки №) (а.с.78-79, 80).

Тоді, як надані позивачем касові документи (заяви на видачу готівки та заяви на переказ готівки) вимогам до оформленого касового документу не відповідають, порядкові номера реєстрації відсутні, в касах установ банку не оформлялись та в автоматизовану банківську систему банку не вводились, що також підтверджується витягом з акту документальної ревізії філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» від 01.12.2015 року (а.с.86-87).

Окрім того, суд вважає за можливе зазначити наступне, що на договорах банківських вкладів проставлено відбиток печатки з реквізитами «Каса №6», а на заяві на переказ готівки від 30.05.2015 року на суму 60 000 дол. США проставлено відбиток печатки з реквізитами «Для операцій», що не відповідає внутрішнім вимогам банку щодо оформлення таких документів. Так, згідно Переліку печаток і штампів, які можуть виготовлятись та використовуватись установами АТ «Ощадбанк» від 20.06.2011 року №178 печатка з реквізитами «Для операцій» використовується, зокрема, для оформлення договорів банківського рахунку, договорів банківського вкладу фізичних осіб та додаткових угод до них, але не використовується для оформлення касових документів, натомість печатка з реквізитами «Каса №6» проставляється на касових документах примірниках клієнтів, але не використовується для оформлення договорів (а.с.81-82).

Що ж стосується думок та тверджень позивача, що у відділенні відповідача позивачем було відкрито поточний рахунок в іноземній валюті за №919, що, на його думку, підтверджується довідками відділення відповідача №311 від 06.06.2015 року, №412 від 03.08.2015 року, №397 від 24.09.2015 року (а.с.37-39), то суд вважає, що останні взагалі не заслуговують на увагу з наступних міркувань.

Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п.1.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492, договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис.

Разом з тим позивачем не надано суду ні оригіналу, ні копії такого договору банківського рахунка №918, укладеного між сторонами, в той час як довідки відділення відповідача №311 від 06.06.2015 року, №412 від 03.08.2015 року, №397 від 24.09.2015 року про те, що даний банківський рахунок є відкритим та по останньому наявний залишок не є належними та допустимими доказами укладення договору банківського рахунка між сторонами.

Більше того, в судовому засіданні достеменно встановлено, що листи за вихідними №311 від 06.06.2015 року, №412 від 03.08.2015 року, №397 від 24.09.2015 року відділенням банку не оформлялись, оскільки їх реєстрація у журналі вихідної кореспонденції відділення не здійснювалась (а.с.132-133).

А із показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які являються колишніми працівниками відповідача, не вбачається можливим встановити внесення позивачем у касу відповідача грошових коштів у відповідних розмірах.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України докази мають бути належними та допустимими.

Згідно ст.145 ЦПК України призначення експертизи є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоровя; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Таким чином, цивільним процесуальним законодавством не передбачено обовязкове призначення експертизи у спорах про стягнення заборгованості, а враховуючи те, що клопотання про призначення технічної та почеркознавчої екпертизи для визначення чи дійсно на договорах на вклади та на заявах про видачу готівки міститься відбиток печатки банку та підписи працівників банку сторонами не заявлялось та з урахуванням вищевикладеного суд позбавлений можливості дійти обґрунтованого висновку про укладення в дійсності між сторонами відповідних договорів банківських вкладів та банківського рахунку із внесенням на останні відповідних грошових коштів.

Надану позивачем та представником позивача як на підставу задоволення позову постанову Верховного Суду України від 06.04.2012 року №6-352цс16 суд також не приймає до уваги, оскільки на відміну від даної справи, Верховним Судом України під час перегляду справи №6-352цс16 встановлено, що договів банківського вкладу між сторонами був укладений відповідно до вищезазначених вимог закону, грошові кошти дійсно вносились позивачем, проте не були відповідним чином обліковані та внесені на рахунки банків через злочинні дії працівників банківських установ, за фактом яких проводились відповідні перевірки й порушені кримінальні справи. Отже, у зазначених справах наявні різні фактичні обставини, до яких застосовано відповідний матеріальний закон.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні останніх слід відмовити.

Окрім того, суд вважає за можливе зазначити, що з пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що незважаючи на правовідносини, які виникли між сторонами, із відповідною заявою про вчинення злочину позивач до правоохоронних органів не звертався, а тому суд вважає за можливе постановити окрему ухвалу, якою довести до відома прокурора міста Вінниці про встановлені під час судового розгляду обставини для внесення цих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розслідування цього факту, оскільки подібні випадки у майбутньому можуть призвести до заподіяння істотної шкоди правосуддю та авторитету держави.

На підставі викладеного, керуючись Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516, Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року №174, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492, ст.ст.1, 3, 11, 15, 16, 202, 203, 1058-1061, 1066-1068 ЦК України, ст.ст.10, 57, 58, 60, 79, 88, 145, 215-218, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10001/0160 філії Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: