АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Антонова Н.В.
№22-ц/796/8277/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Горобець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про відшкодування збитків.

У мотивування вимог посилався на те, що 20.11.2013 року між ним та відповідачем укладено Договір банківського поточного (карткового) рахунку №0034/145565-ZP.

Відповідно до умов Договору банк встановив клієнту кредитну лінію в сумі 50000 грн. Процентна ставка за користування кредитною лінією до 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної виписки 0,10 процентів річних, з 15 числа наступного місяця - 28,00 процентів річних. Процентна ставка за користування овердрафтом встановлюється у розмірі 48,00 процентів річних. Процентна ставка за користування простроченою заборгованістю (за кредитом та овердрафтом) встановлюється у розмірі 60,00 процентів річних

У Попередній інформації про умови кредитування фізичних осіб за кредитною лінією «Голд», «Платінум» за картковим рахунком зазначено, що до основної платіжної картки клієнта, безкоштовно, в рамках пакету послуг, оформлюється додаткова платіжна картка; клієнту надається послуга SMS-банкінгу.

У договорі, укладеному між ним та відповідачем, зазначено його номер мобільного телефону, в тому числі для отримання послуги SMS-банкінг.

12.12.2014 року додаткова платіжна картка до його рахунку була викрадена у його дружини, про що він не знав. Невстановлені особи протягом більш як години здійснили одинадцять транзакцій по зняттю коштів з його рахунку на суму 44 200 грн, що разом з комісіями за зняття коштів призвело до списання з його рахунку 46 050,93 грн.

Після серії незаконних транзакцій відповідач не виконав своїх зобов'язань і не направив жодного SMS-повідомлення з інформацією про рух коштів за його рахунком.

Так, він направив відповідачу письмове звернення, зареєстроване 19.12.2014 року за вх. №09.302-87/24591, у якому виклав фактичні дані щодо ситуації, яка склалася, та запропонував банку відшкодувати частину збитків, на що отримав лист №09.302-86/664 від 17.01.2015 року, в якому банк не заперечує проти факту невиконання своїх обов'язків надання даних щодо руху коштів за його картковим рахунком 12.12.2014 року, проте, з посиланням на Умови відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, перекладає весь тягар відповідальності на клієнта.

Однак, він не порушив встановленого зобов'язання, передбаченого Постановою Правління НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» №705 від 05.11.2014 року, оскільки додатковою карткою злочинці заволоділи таємно.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати операції за картковим рахунком ОСОБА_2 НОМЕР_1, здійснені 12.12.2014 року в результаті викрадення електронного платіжного засобу, неналежними переказами; стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 завдані збитки у розмірі 46 050,93 грн та нараховані відповідачем відсотки на дату подання позовної заяви 7 005,08 грн, всього збитки у розмірі 53 056,01 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про відшкодування збитків відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зазначає, що відповідач не довів належними доказами, а суд першої інстанції не встановив, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню його ПІН-коду, в результаті чого суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідач не повідомив про підвищений ризик збитків для позивача, не дивлячись на одинадцять транзакцій по зняттю коштів з рахунку позивача, про здійснені операції з використанням додаткової картки, випущеної до рахунку позивача, чим позбавив можливості позивача своєчасно інформувати банк про втрату додаткової картки.

Звертає увагу й на те, що додатковою карткою позивача злочинці заволоділи проти його волі, таємно, а тому він своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У той же час, банк зобов'язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти клієнта про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу.

Вказує, що жодної з дій, передбачених законом, щодо перерахування 12 грудня 2014 року грошових коштів у розмірі 46 050,93 грн з його карткового рахунку, позивач не здійснював, йому як споживачеві не були надані грошові кошти у вигляді кредиту в сумі 46050,93 грн, їх отримала невідома та не уповноважена ним особа, а тому така послуга, згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», не може вважатися такою, що надана чи надана належної якості.

До того ж, на підставі ст. 61 ЦПК України та ч. 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» обов'язок доказування у справах даної категорій лежить на відповідачеві, як на продавця послуг.

За час розгляду даної справи відповідачем не доведено, а судом не встановлено, ні наявності вини позивача (його дружини) у втраті чи будь-якому сприянні неналежного використання третіми особами персонального ідентифікаційного номера, який дав змогу ініціювати платіжні операції, ні додержання відповідачем норм законодавства України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 20 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено Договір поточного (карткового) рахунку №0034/145565-ZP. (а.с. 10)

Згідно заяви-договору №0034/145565-ZP від 11.11.2013 року сторони домовились про те, що вказаний Договір є новою редакцією Договору про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки №0010/145565-PR від 12.11.2007 року. (а.с. 10)

У Додатковій угоді №1 до Договору банківського поточного (карткового) рахунку №0034/145565-ZP від 20.11.2013 року погоджено, що банк встановлює клієнту кредитну лінію в сумі 50 000 грн строком на рік з можливістю його автоматичного продовження. (а.с. 11)

Умовами Попередньої інформації про умови кредитування фізичних осіб за кредитною лінією «Голд», «Платінум» за картковим рахунком передбачено, що в пакет безкоштовних послуг входить додаткова платіжна картка (п. 2.1.), також в плату пакету входить надання послуг SMS-банкінгу (щомісячна абонентська плата) (п. 5.1.), підключення до сервісу Інтернет банк (п. 5.2.). (а.с. 12-15)

24 липня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» із заявою про видачу додаткової платіжної картки на ім'я дружини ОСОБА_3 (а.с. 89)

03 серпня 2009 року вказану картку отримала ОСОБА_3, що підтверджується відповідною розпискою про отримання платіжної картки та документів за картковим рахунком.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначав, що 12.12.2014 року додаткова платіжна картка до його рахунку була викрадена у його дружини, про що він не знав. Невстановлені особи протягом більш як години здійснили одинадцять транзакцій по зняттю коштів з його рахунку на суму 44 200 грн, що разом з комісіями за зняття коштів призвело до списання з його рахунку 46 050,93 грн.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції підставно виходив з того, що за заявою ОСОБА_2 про видачу додаткової картки на ім'я його дружина така картка була видана ОСОБА_3, що підтверджується розпискою останньої про отримання платіжної картки та документів за картковим рахунком.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила, що питання про підключення додаткової платіжної картки до системи СМС-банкінг позивач не ініціював і такої заяви не існує.

Представник відповідача пояснила, що ця послуга є платною та підключення додаткової платіжної картки до СМС-банкінг можливе лише за згодою позивача та його заявою, оскільки це додаткова послуга банку, яка не входить до пакету наданих позивачу послуг за укладеним ним договором.

На підтвердження своїх пояснень представник відповідача послалася на пункт 5.15 Умов відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, які діяли на час укладення сторонами договору і з якими позивач був ознайомлений.

Колегія суддів погоджується також з висновками суду та доводами представника відповідача, що відповідно до п.3.1.4 Умов відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками держатель зобов'язується не розголошувати ПІН-код, логін, пароль, реквізити картки та не передавати в користування третім особам.

Згідно п.3.1.4 Умов відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками банк не несе відповідальності за збитки, завдані держателю у разі навмисного та/або ненавмисного розголошення, неналежного зберігання держателем персональної інформації, що може бути використана третіми особами для здійснення несанкціонованих операцій.

Позивачем не спростовано той факт, що картку та ПІН-код його дружина зберігала разом, що й дало можливість скористатися карткою та зняти кошти.

Факт викрадення картки та ПІН-коду вироком суду не встановлено.

Підстави зарахування коштів на рахунок клієнта, сплати процентів відшкодування завданих збитків визначені ст. 1073 ЦК України.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача стверджує, що відповідач не вчинив будь-яких порушень умов договору, а тому не повинен відшкодовувати збитки.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції і суд дав їм оцінку в своєму рішенні.

У колегії суддів відсутні правові підстави для переоцінки доказів.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва