Справа № 642/4719/16-ц
Провадження 2/642/1582/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі Бондаренко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.02.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, запис №237.

В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з дружиною не склалося, різні погляди на життя, сімейні цінності, шлюбні відносини припинені з 2012 року. Сторони проживають окремо, від шлюбу мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе. З приводу утримання і виховання доньки спору не виникає, після розірвання шлюбу вона буде проживати з відповідачкою.

Позивач подав через канцелярію заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідачка подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 24.02.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №237 (а.с. 3).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені.

Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивача щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам ОСОБА_1

За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 215 ЦПК України, ст. 112 Сімейного Кодексу України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 24.02.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, запис №237.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити дівоче прізвище - «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв