Справа № 454/210/16 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/2748/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Цяцяка Р.П.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 січня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі,-

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Червоноградського міського суду Львівської області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України в якому просить стягнути з відповідачів в його користь кошти в сумі 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій судді Червоноградського міського суду Львівської області , що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування вимог зазначає, що ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2015р. його було позбавленно доступу до правосуддя.

Оскаржуваною ухвалою у відкритті провадження у вище згаданій справі відмовлено: з підстав, що передбачені пунктом 1 частини 2 ст. 122 ЦПК України (а.с. 12-13).

Дану ухвалу оскаржив позивач ОСОБА_2.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати „та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 29-31), в судове засідання не зявились, явку своїх представників не забезпечили і про причини такої неявки суд не повідомили, за таких обставин, у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи, а відповідно до ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової влади зазначено, що виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскаржуння у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 8 Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів судам розяснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Зазначені розяснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

У звязку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі до Червоноградського міського суду Львівської області, суд першої інстанції, виходячи із вище викладеного, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Червоноградського міського суду Львівської області на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, вважаючи, що така позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а відтак у цій частині оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування у згаданій частині відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом також і до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, зазначивши останню в якості відповідача, про відшкодування моральної шкоди. Вважаючи, що протиправними діями судді Червоноградського міського суду Львівської області йому завдано моральну шкоду, просив задовольнити позов, стягнувши таку з держави Україна в особі Державної казначейської служби України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, передбачене ст. 1176 ЦК України, якою встановлені випадки і умови її відшкодування та встановлено, що така відшкодовується державою.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, суд першої інстанції на вказані норми права уваги не звернув та не врахував, що відсутність передбачених законом підстав для відшкодування шкоди тягне за собою відмову у позові, але не є правовою підставою для не відкриття провадження у справі.

Оскаржувана ухвала взагалі не містить мотивів відмови у відкритті провадження у справі в цій частині позову.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року по аналогічній справі (за позовом ОСОБА_2 до Сокальського районного суду Львівської області і держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди).

Відтак, оскаржувану ухвалу в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України не можна визнати законною та обґрунтованою, у звязку з чим вона підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.4, 311 п.п. 1 і 4, 314 ч.1 п.6, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 січня 2016 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди скасувати, питання про відкриття провадження у справі в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в частині залишення без змін ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 25 січня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

ОСОБА_3