Справа № 1316/4605/12 Провадження № 2/450/362/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2016 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

з участю представників ОСОБА_3, ОСОБА_1 нас Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 треття сторона служба у справах дітей Пустомитівської РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом в якому просить виселити відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з житлового будинку розташованого за адресою провулок Тихий, 3 м. Пустомити Львівської області.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 04.09.2007 року між АТ «Укрексімбанк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №60407С48, з подальшими змінами, відповідно до умов якого йому було надано кредит у загальному розмірі 70000,00 швейцарських франків. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 04.09.2007 року між АТ «Укрексімбанк» та відповідачами було укладено іпотечний договір №60407Z47, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_7, згідно умов якого в іпотеку було передано житловий будинок, розташований за адресою провулок Тихий, 3 м. Пустомити Львівської області, загальною площею 287,2 кв.м., разом із всіма господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку загальною площею 0,1003 га, кадастровий номер :01:007:0009, за адресою провулок Тихий, 3 м. Пустомити Львівської області.

У зв'язку із невиконанням грошових зобов'язань за кредитним договором у позивачем 29.08.2012 року було надіслано ОСОБА_4 листа вимогою про погашення простроченої заборгованості та дострокового виконання всіх зобов'язань за кредитним договором, зазначенням того, що у разі невиконання у тридцятиденний строк вимог буде звернуто стягнення на земельну ділянку і будинок з метою погашення заборгованості за кредитним договором та вимогою про виселення з будинку осіб, які мешкають у ньому. Не зважаєчи на це, наголошують на тому, що ці вимоги досі не виконані, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Поряд із зазначеним повідомленням ОСОБА_4 було надіслано й ОСОБА_5 з повідомленням про порушення боржником умов кредитного договору, вимогою про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк та попередженням про звернення стягнення на будинок та земельну ділянку в разі невиконання цієї вимоги, а також з вимогою про виселення з будинку осіб, які в ньому мешкають.

Таким чином позивач вважає, що оскільки грошові зобов'язання забезпечені іпотекою не виконуються і про наслідки невиконання кредитних зобов'язань відповідачі попереджені, вважають позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_8 заявлені вимоги підтримала та вказала, що спірний житловий будинок збудований за рахунок кредитних коштів, зобовязання по поверненню яких невиконані, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому є всі підстави для виселення мешканців спірного житлового будинку без надання їм іншого постійного житла.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_9 позовні вимоги позивача не визнали та заперечили. Свої заперечення мотивують тим, що кредит брався на облаштування житла, а тому відсутні підстави для їх виселення без надання іншого постійного житла.

Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши докази представлені сторонами у їх сукупності, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог з огляду на наступне :

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні правовідносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

Судом встановлено, що що 4 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» укладено кредитний договір № 60407С48, за умовами якого ОСОБА_4 отримав у кредит кошти у розмірі 70 тис. швейцарських франків терміном користування до 13 серпня 2027 року та зі сплатою 13,24 % для частини кредиту на рефінансування кредиту на будівництво будинку та 13,99 % річних для частини кредиту на оплату ремонту будинку.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 04.09.2007 року укладено договір іпотеки № 60407Z47 посвідчений 04.09.2007 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, за реєстровим № 3892 до якого сторонами 05.11.2009 року вносились зміни, шляхом укладення укладення договору про внесення змін, предметом якого є житловий будинок за адресою : провулок Тихий, 3 в м. Пустомити Львівської області та земельна ділянка загальною площею0,1003 га.,кадастровий номер :01:007:0009 за адресою : провулок Тихий, 3 в м. Пустомити Львівської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.08.2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області ухвалені за результатом розгляду цивільної справи № 1316/4605/12 за позовом Публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 третя особа : орган опіки та піклування Пустомитівської РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та зустріного позову ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України, третя особа : ОСОБА_4, орган опіки та піклування Пустомитівської РДА про визнання договору іпотеки недійсним, залишено без змін в частині задоволених позовних вимог, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, розташований за адресою провулок Тихий, 3 м. Пустомити, Львівської області, загальною площею 287,2 кв.м., разом із всіма господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку загальною площею 0,1003 га, кадастровий номер :01:007:0009, за адресою провулок Тихий, 3 м. Пустомити, Львівської області, що належать ОСОБА_4 та ОСОБА_5, шляхом його реалізації на прилюдних торгах із стартовою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під-час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" за кредитним договором № 60407С48 від 04.09.2007 року у загальному розмірі 76033,79 швейцарських франків, що на день прийняття рішення за офіційним курсом НБУ становить 1032516,97 гривень, та 108740,07 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, підставність звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним № 60407С48 від 04.09.2007 року, не підлягає окремому доказуванню.

Згідно з ст. 9 ч.4, ст. 109 ЖК Української РСР, ст.ст. 39-40 ЗУ «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до пп. 2.4.5 Іпотечного договору відповідачі зобов'язалися без письмової згоди позивача не здійснювати дій, пов'язаних з передачею будинку третім особам.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 13.11.2010 р., тобто після укладення іпотечного договору в будинку були зареєстровані відповідачі та їхній малолітній син ОСОБА_6, які надалі за даною адресою зареєстровані та проживають.

У відповідності до положень п. 43 ППВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Судом встановлено, що у звязку з невиконання відповідачами взятих на себе зобовязань за кредитним договором, позивачем було повідомлено відповідачів про необхідність виселитися із спірного будинку, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними вимогами від 29.08.2012 року № 060/3816 та №060/3817 та повідомленнями про вручення поштового рекомендованого відправлення. Однак відповідну вимогу у добровільному порядку не виконано.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Судом встановлено, що між АТ „Укрексімбанк та ОСОБА_4 04.09.2007 року було укладено кредитний договір № 60407С48 до якого його сторонами 30.01.2009 року, 13.02.2009 року, 19.03.2009 року, 15.10.2009 року, 27.01.2010 року та 30.11.2010 року вносились зміни шляхом підписання угод про внесення змін, у відповідності до умов якого (п. 2.1.1. договору ) банк надав ОСОБА_4 кредит в сумі 70 000,00 швейцарських франків, що підтверджується встановленими судом обставинами, з яких частина кредиту в сумі 34 081,00 швейцарських франків, для рефінансування (перекредитування) кредиту отриманого ОСОБА_4 на будівництво індивідуального житлового будинку загальною площею 287,2 кв.м., що знаходиться за адресою : провулок Тихий, буд. 3 м. Пустомити, Львівська область, згідно з кредитним договором від 20.03.2006 року № HCL-600/094/2006, укладеним між ОСОБА_4 та акціонерним комерційним банком „Райффайзенбанк Україна.

Досліджуючи представлену суду копію кредитного договору № HCL-600/094/2006, укладеним 20.03.2006 року між ОСОБА_4 та акціонерним комерційним банком „Райффайзенбанк Україна, судом підтверджено цільове призначення рефінансованих кредитних коштів спорудження нерухомого майна : житлового будинку та інших господарських споруд на земельній ділянці площею 0,1003 га. за адресою : м. Пустомити, провулок Тихий, 3 Львівська область та проведення внутрішніх оздоблювальних робіт.

Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам, суд вважає доведеним факт спорудження спірного житлового будинку : за адресою провулок Тихий, 3 м. Пустомити Львівська область за рахунок кредитних коштів, повернення яких забезпечене іпотекою відповідного жилого будинку.

За вказаних обставин, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка також діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 підлягають виселенню з займаного ними житлового приміщення, яке являється предметом іпотеки та на яке звернено стягнення за рішенням суду, без надання іншого жилого приміщення, що відповідає правовій позиції висловленій в постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 року у справі № 6-39цс15.

Доводи відповідачів наведені ними на заперечення позовних вимог, суд до уваги не бере, оскільки їм була надана правова оцінки при вирішенні позову щодо недійсності договору іпотеки, рішенням за результатом розгляду якого набрало законної сили.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 64 209, 212, 214-218, 222 ЦПК України, ст.ст. 33,35,39,40 Закону України „Про іпотеку, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_4, ОСОБА_5 , яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 задоволити.

Виселити з житлового будинку №3 по вул. Тихій м. Пустомити Львівської області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний код НОМЕР_2, неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та інших осіб які на день виконання рішення суду будуть проживати у даному будинку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_1