РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», 3-ті особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», 3-ті особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що 10.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ним було укладено кредитний договір СM-SME201/328/2008, за умовами якого ЗАТ «ОТП Банк» зобовязалось надати позивачу кредит в розмірі 180 000 доларів США. Додатковим договором № 2 до кредитного договору відповідач надав позивачу додатковий транш у розмірі 12 210,77 доларів США.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 10.07.2008 року між ЗАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № РМ- SME201/328/2008. Відповідно до п. 3.1. статті 3 Договору іпотеки, предметом іпотеки за цим договором є нежиле приміщення, підвалу (літ. А-5) загальною площею 220,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Маяковського буд. 18, прим. 72 та належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки від 10.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 10.06.2009 року.

28.05.2010 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис на іпотечному договорі № РМ- SME201/328/2008 від 10.07.2008 року, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за цим договором. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна нотаріус запропонував задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк», які станом на 22.04.2010 року складали: заборгованість за сумою кредиту 191 725,79 доларів США; нараховані відсотки за період з 11.01.2010 року по 21.04.2010 року 3 776,90 доларів США; нарахована пеня за період з 10.04.2009 року по 21.04.2010 року 97 592,60 грн.

Посилаючись на те, що жодної вимоги про погашення заборгованості від ПАТ «ОТП Банк» він не отримував, сума заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі не відповідає дійсності, а отже у нотаріуса були відсутні документи, які би підтверджували безспірність наявності у відповідача заборгованості, ОСОБА_1 просив суд визнати таким, що не підлягає виконавчий напис, вчинений 28.05.2010 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на іпотечному договорі № РМ- SME201/328/2008 від 10.07.2008 року

У судове засідання позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не зявилися, в матеріалах справи міститься заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_4, в якій він просив справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник ПАТ «ОТП Банк», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до судового засідання неодноразово не зявився, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача.

Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 жодного разу до суду не зявлявся, причини неявки до суду не повідомляв.

Представник Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи є докази, надав суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у відсутність представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СM-SME201/328/2008, за умовами якого ЗАТ «ОТП Банк» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 180 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами та кінцевим строком повернення кредитних коштів - 09.07.2023 року. В подальшому між сторонами було укладено декілька додаткових договорів до кредитного договору, якою змінювався розмір кредиту, розмір відсотків за користування кредитними коштами та інші умови договору. Так, Додатковим договором № 6 до кредитного договору, який укладено 10.02.2010 року, сторони узгодили розмір кредиту, який становить 191 725,79 доларів США.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 10.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки РM-SME201/328/2008, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку нежиле приміщення підвалу (літ. А-5), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Маяковського буд. 18, прим. 72 та належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки від 10.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 10.06.2009 року.

Внаслідок неналежного виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, у нього виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, ПАТ «ОТП Банк» надало нотаріусу досудову вимогу від 02.03.2015 року про погашення заборгованості за кредитним договором, яка отримана ОСОБА_1 05.03.2010 року особисто під підпис.

Згідно зазначеної досудової вимоги, ПАТ «ОТП Банк» у звязку з непогашенням належних до сплати суми кредиту та відсотків за користування кредитом у строки та порядку, визначені кредитним договором, вимагало на підставі п. 1.9. достроково виконати зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, а саме протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги сплатити суму кредиту в розмірі 191 725,79 доларів США, суму відсотків за користування кредитом в розмірі 2 328,20 доларів США. Крім того, відповідно до умов кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у визначені кредитним договором строки, боржника зобовязано сплатити Банку пеню в розмірі 89 726,58 грн. та штрафні санкції в сумі 250 грн.

Вимога банку боржником виконана не була, достроково заборгованість за кредитним договором не погашена.

28 травня 2010 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис за № 1135 про звернення стягнення на нерухоме майно нежиле приміщення підвалу (літ. А-5), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Маяковського буд. 18, прим. 72 та належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки від 10.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 10.06.2009 року.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації заставленого майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк», які станом на 22.04.2010 року складали: заборгованість за сумою кредиту 191 725,79 доларів США; нараховані відсотки за період з 11.01.2010 року по 21.04.2010 року 3 776,90 доларів США; нарахована пеня за період з 10.04.2009 року по 21.04.2010 року 97 592,60 грн. та витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 1 700 грн.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно із п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (з відповідними змінами), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, яка діяла на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів (п. 286).

Вимоги Банку, на задоволення яких нотаріусом був вчинений виконавчий напис, є безспірними. Нотаріус вчинив виконавчий напис, що є предметом оскарження у цій справі, з додержанням вимог закону, на підставі поданих, відповідно до вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, документів.

Жодні належні та допустимі докази протилежного у матеріалах справи відсутні і в судовому засіданні представником позивача не зазначено.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підстави для звільнення позивача від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Проте, позивач ОСОБА_1 та його представник не надали суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі, а свої вимоги ґрунтували лише на припущеннях.

Посилання позивача у позові на те, що сума заборгованості, на яку було вчинено виконавчий напис, не є безспірною, оскільки є завищеною, є безпідставними з наступних підстав.

Встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» надало нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитним договором, на суму якої просили вчинити виконавчий напис за вищезазначеним кредитним договором, який здійснено Банком відповідно до умов кредитного договору. ОСОБА_1 вказаний розрахунок заборгованості не оспорював, свої контррозрахунки не надав.

Сума тіла кредиту за кредитним договором у вимозі Банку про погашення заборгованості за кредитним договором, яка вручена боржнику ОСОБА_1 дорівнює сумі, зазначеній у виконавчому написі - 191 725,79 доларів США.

Завищена у виконавчому написі сума відсотків та пені порівняно із досудовою вимогою, пояснюється нарахуванням зазначених сум відповідно до умов кредитного договору, відсотків - щомісяця, а пені за кожний день прострочення. Відповідно, сума процентів та пені щомісяця збільшується. Між врученням вимоги про усунення порушення основного зобов'язання та вчиненням виконавчого напису минув час, за який розмір заборгованості за процентами і пені, яка нарахована за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів, збільшився.

Жодним нормативним актом не передбачено, що розмір заборгованості, який зазначений у вимозі та виконавчому написі повинні співпадати. Законодавством передбачена лише безспірність вказаних вимог, і вона випливає із умов кредитного договору.

Так, за змістом правового висновку Верховного Суду України, який є обов'язковим для всіх судів України в силу вимог ст. 360 - 7 ч. 1 ЦПК України, висловленим у постанові у справі № 6-158цс15 від 20.05.2015 р., «встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору».

Враховуючи вищевикладені обставини, судом встановлено, що документи, на підставі яких приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 був вчинений оспорюваний виконавчий напис, узгоджуються із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, та підтверджують безспірність заборгованості боржника перед Банком за вищезазначеним кредитним договором, з дня виникнення права вимоги у Банку минуло не більше трьох років, пеня розрахована Банком в межах однорічного строку позовної давності, спору сторін з приводу розміру цієї заборгованості за кредитним договором на розгляді у суді на час вчинення виконавчого напису нотаріусом, 28.05.2010 року не було; при вчиненні зазначеного виконавчого напису нотаріус діяв з додержанням вимог чинного на той час законодавства, а тому підстави для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за рішенням суду у цій справі відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», 3-ті особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: К.В. Гашук