У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Ковальчук Н.М., Максимчук З.М.

Секретар судових засідань ОСОБА_1

З участю ОСОБА_2 та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою представника Обласного комунального підприємства „Міжнародний аеропорт „Рівне на рішення Рівненського міського суду від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства „Міжнародний аеропорт „Рівне про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Рівненського міського суду від 01 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Обласного комунального підприємства „Міжнародний аеропорт „Рівне на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні в сумі 11487,06гривень.

Стягнуто з Обласного комунального підприємства „Міжнародний аеропорт „Рівне судовий збір в розмірі 1378гривень та зараховано їх до спеціального фонду державного бюджету України.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОКП „Міжнародний аеропорт „Рівне вважає, що дане рішення в частині задоволення вимог, що стосуються компенсаційних виплат у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд належним чином не дослідив обставини, які мають значення для справи, не дав юридичної оцінки правовідносинам, що виникли між сторонами та не дав належної оцінки доказам.

Суд в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України не вирішив питання про закриття провадження у справі з тих підстав, що вже є рішення, яке набрало законної сили між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, вже був стягнений з підприємства на підставі виконавчого листа виданого на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області по справі № 569/10678/15-ц від 04 грудня 2015 року згідно виконавчого провадження № 49687048.

Суд не вирішив та не зазначив у своєму рішенні про доводи відповідача, що при визначенні суми середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні необхідно було враховувати суми оподаткування та відрахувати 18% - податку з доходу фізичних осіб та 1,5% - військового збору.

Просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача з 1979 року на різних посадах.

Наказом № 50-к від 16 червня 2015 року відповідач звільнив ОСОБА_2 з посади інспектора бюро перепусток по ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Вважаючи підстави її звільнення незаконними, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги, і рішенням Рівненського міського суду від 07 жовтня 2015 року її позовні вимоги задоволено.

Змінено формулювання причини звільнення позивачки на ч. 3 ст. 38 КЗпП України та стягнуто на її користь вихідну допомогу в сумі 5743,62гривні.

Оскільки на час звільнення з роботи відповідач не виплатив позивачці заборговану заробітну плату в сумі 22867,78гривень, рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04 грудня 2015 року з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_2 8148,94гривні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 500гривень моральної шкоди.

5743,62гривні вихідної допомоги були виплачені позивачці 07 грудня 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний у день звільнення видати працівнрикові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки визначені ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від такої відповідальності (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13). Розмір стягнутої суми сторонами не оспорюється.

Підстав для закриття провадження у справі за тотожністю по п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України колегія суддів не вбачає, оскільки предмети спору у справах різні, а саме, стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати (справа №569/10678/15-ц) та сягнення сернеднього заробітку за час затримки у виплаті вихідної допомоги (справа № 569/9919/15-ц).

Виходячи з наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Обласного комунального підприємства „Міжнародний аеропорт „Рівне відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: Н.М.Ковальчук

ОСОБА_3