АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3049/15 Головуючий 1 інст.- Ткаченко О.А.
Справа № 629/2942/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Зазулинської Т.П.,

Міненкової Н.О.

секретаря Шпарага О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Правекс-банк» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської від 24 лютого 2016 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Правекс-банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року позивач звернувся з позовом в якому просив солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість в розмірі 58662,61 грн., з якої, 15493,55 грн. - заборгованість по кредиту, 6383,34 грн. - заборгованість по процентам, 15493,55 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 11045,31 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту та судові витрати в розмірі 586,62 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської від 24 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності.

На зазначене рішення ПАТ «Правекс-банк» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове по суті позовних вимог. Стягнути на користь позивача витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду є неповним, необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції всупереч вимогам закону самостійно без заяви відповідача при ухваленні рішення застосував строк позовної давностіі не прийняв до уваги той факт, що відповідачем по справі не надано жодного доказу невідповідності розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Не взято до уваги письмові докази позивача в яких детально розписано рух грошових коштів та історію невиконання зобов'язання відповідача за кредитним договором. Крім того, в порушення вимог чинного законодавства, суд не повно, не всебічно, не об'єктивно дослідив обставини у справі, неправильно обрахував строк позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, щопідстави для задоволення позову та солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором відсутні у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судовим розглядом встановлено, що 15 липня 2008 року між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс-банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №6169-041/08Р, згідно якого, остання отримала кредит в розмірі 59330 грн. у строк з 15.07.2008 року по 17.07.2015 року зі сплатою 19,49% річних на придбання автотранспортного засобу (а.с.7-18).

Між ОСОБА_3 та АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс-банк» 15.07.2008 року, було укладено договір поруки №6169-041/08Р. Згідно даного договору ОСОБА_3 зобов'язувався у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №6169-041/08Р від 15.07.2008 року, виконати за неї всі зобов'язання перед банком, передбачених кредитним договором (а.с.19).

Відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №6169-041/08Р від 15.07.2008 року станом на 17.06.2015 року заборгованість складає 58662 грн. 61 коп.

Останній платіж у розмірі 42000,39 грн., з якого сума в розмірі 37428 грн. була направлена на погашення заборгованості по кредиту, а сума в розмірі 4572,39 грн. була направлена на погашення заборгованості за відсотками відповідач здійснила 01 березня 2010 року.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, судовим розглядом встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе зобов"язання і винна позивачу грошові кошти, але суд правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З 02 березня 2010 року відповідач ОСОБА_2 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та , зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом (а.с.5-6), а з позовом до суду ПАТ КБ «Правек-Банк» звернувся лише 22.07.2015 року.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову , оскільки у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за даним договором в розмірі 58662,61 грн. заявлені позивачем з пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання на відсутність у матеріалах справи заяви відповідачів про застосування позовної давності спростовується наявними в них запереченнями на позовну заяву від 15 вересня 2015 року (том 1 а.с.45-51) зі змісту яких вбачається, що відповідачі обгрунтовано заперечували проти позову посилаючись на сплив позовної давності і просили її застосувати.

З огляду на це, інші доводи апеляційної скарги щодо неспростування відповідачами розрахунку і обчислення позовної давності з 16 липня 2015 року до 16 липня 2018 року є помилковими і не узгоджуються з матеріальними нормами права щодо початку перебігу позовної давності яка співпадає з моментом виникнення у позивача права на позов.

Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - позивач не надав.

Відповідно до ст.ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Правекс-банк» - відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської від 24 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Т.П. Зазулинська

Н.О. Міненкова