Провадження № 2/344/2158/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

04 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» до ОСОБА_1 про спонукання до укладання договору про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення та стягнення заборгованості за фактично спожиті послуги водопостачання та водовідведення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 із вимогами про визнання договору про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення укладеним та стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 22 371 грн. 11 коп., мотивуючи тим, що позивач надає послуги водопостачання та водовідведення в квартиру відповідача, яка відмовляється підписувати договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення та неналежно проводить оплату за надані послуги, у звязку з чим виникла заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву за змістом якої, просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`являлась, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що підтверджується конвертами, які повернулись за закінченням терміну зберігання. Про причини неявки суд не повідомила.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобовязання по оплаті наданих послуг водопостачання та водовідведення.

Судом встановлено, що позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення в м. Івано-Франківську. Такі послуги надаються і відповідачці. Однак, відповідачка договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з позивачем не уклала.

Відповідно до ст. 641 ЦК України, 04 вересня 2013 року позивач надіслав на адресу відповідачки пропозицію укласти договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, але відповіді на пропозицію не отримав (а.с.9).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875-IV.

Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач отримує житлово-комунальні послуги, тобто є споживачем житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками даних відносин є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків зокрема є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 та підпунктом 3 п. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти Договір на виконавців житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону, виконавець зобовязаний підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження договору відбувається протягом місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24.06.2004р. передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642 - 643 ЦК України.

Ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 -IV від 24.06.2004р. передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Разом з позовною заявою до суду позивачем був наданий договір «Про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення», підготовлений КП «Івано-Франківськводоекотехпром» (а.с.5-6).

Дослідивши вищевказаний договір, суд приходить до висновку, що його умови та зміст відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 -IV від 24.06.2004р.

Згідно зі ст. 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не було надано суду підтверджуючих доказів того, що вона відмовилася від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, подавши відповідну заяву до позивача.

Так як відповідач таких дій не вчиняла, а продовжувала отримувати вказані послуги, такі дії відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, продовжують цивільні права та обовязки сторін.

Разом з тим, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обовязків суд приходить до висновку про те, що в разі невизнання відповідачем (споживачем) права позивача (виконавця) послуг на укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, який відповідає вимогам законодавства, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 10.10.2012 року № 6-110цс12.

Відповідно до Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення від позивач надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу-споживачу, який проживає в квартирі № 19 в будинку № 20, що по вулиці Симоненка в місті Івано-Франківську.

У відповідності до п.5.1 Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення абонент зобовязаний своєчасно у встановлений договором термін проводити оплату за надані послуги.

Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, та п.5.1 Договору від 20.05.2011 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

В силу дії п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону.

Внаслідок неналежного виконання споживачем відповідачем зобовязання по оплаті наданих послуг станом на 01.11.2015 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в загальній сумі 22 371 грн. 11 коп. згідно розрахунку суми боргу (а.с.10-11).

Доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми боргу або ж спростовували доводи позивача відповідачем суду не надані.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №-630 від 21.07.2005 року, ст.ст. 1, 19, 20, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 3, 6, 11, 16, 203, 208, 526, 626, 627, 628, 641 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» до ОСОБА_1 про визнання договору про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення укладеним та стягнення заборгованості за фактично спожиті послуги водопостачання та водовідведення задовольнити.

Визнати укладеним з 04 травня 2016 року договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення між комунальним підприємством «Івано-Франківськводоекотехпром» та ОСОБА_1, жителькою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер невідомий, в користь комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром», місцезнаходження якого: м. Івано-Франківськ, вул. Ботанічна, 2, , МФО 336503 заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 22 371 грн. 11 коп. станом на 01 листопада 2015 року та 2436 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бабій О.М.