Ухвала

іменем україни

21 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Одеська міська рада, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і земельною ділянкою, приведення будівлі і споруд до первинного стану шляхом знесення новостворених та реконструйованих будівель ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

У березні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому з урахуванням уточнень просила усунути перешкоди у користуванні їй житловим будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2 привести будівлі і споруди до первинного стану згідно з технічним паспортом від 24 березня 1982 року шляхом знесення новостворених та реконструйованих будівель, визначених в експертному висновку від 20 лютого 2014 року № 20‑13, а саме: реконструйовану добудову літ. «а5», добудову № 1 (санвузол), добудову № 2, погріб № 3, гараж № 4, санвузол літ. «Т», душову літ. «У», літню кухню літ. «С», сарай літ. «Р», «И».

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона є власником 6/25 частини житлового будинку № АДРЕСА_1. Відповідачка, яка є співвласником вказаного домоволодіння, провела самочинне будівництво господарських споруд, чим порушила її права.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Зобов'язано ОСОБА_2 привести будівлі та споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 до попереднього стану, відповідно до технічного паспорту від 24 березня 1982 року шляхом знесення новостворених та реконструйованих будівель, визначених в експертному висновку від 20 лютого 2014 року № 20‑13, а саме: реконструйовану добудову літ. «а5», добудову № 1 (санвузол), добудову № 2, погріб № 3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд враховуючи вказані норми матеріального права, а також роз'яснення викладені у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», враховуючи висновок судової будівельно-технічної експертизи від 20 лютого 2014 року № 20-13, вірно виходив із того, що незаконно реконструйована добудова «а5», новостворені будівлі: добудова № 1 (санвузол), добудова № 2, погріб № 3 не відповідають ДБН 360-92* «Містобудування та забудова міських та сільських поселень», побудовані на межі земельної ділянки яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3, що призвело до цвілі та сирості зовнішньої стіни будинку позивача.

Проведеною під час розгляду справи у апеляційному суді судовою будівельно-технічною експертизою № 2-2211/11 від 15 грудня 2015 року встановлено, що виконати перебудови зазначених добудов неможливо.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Одеська міська рада, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і земельною ділянкою, приведення будівлі і споруд до первинного стану шляхом знесення новостворених та реконструйованих будівель ОСОБА_4.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ