Справа № 444/2199/14 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/166/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, пр.ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Жовківської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, третіх осіб: Відділу охорони культурної спадщини та Культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації, державного історико-архітектурного заповідника м.Жовква, відділу Держземагенства у Жовківському районі, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання недійсним рішення Жовківської міської ради №31 від 16.12.2008 року, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 127 кв. м. в АДРЕСА_1 від 02.03.2009 року та зобов»язання відповідачів не чинити перешкоди в користуванні прибудинковою територією ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 24 червня 2015 року у позові ОСОБА_2 до Жовківської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, третіх осіб: Відділу охорони культурної спадщини та Культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації, державного історико-архітектурного заповідника м.Жовква, відділу Держземагенства у Жовківському районі, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання недійсним рішення Жовківської міської ради №31 від 16.12.2008 року, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 127 кв. м. в АДРЕСА_1 від 02.03.2009 року та зобов»язання відповідачів не чинити перешкоди в користуванні прибудинковою територією відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність. Зокрема зазначає, що оспорюване рішення міська рада прийняла з порушенням ст.5 п.28 ЗУ «Про охорону культурної спадщини», п.9 Постанови КМУ №677 від 26.05.2004 року «Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ст. 151 ч.7 Земельного кодексу України де регламентується таке питання як погодження з органами охорони культурної спадщини, що не було дотримано. Крім того, про те що за будинком АДРЕСА_2 були закріплені сараї, що знаходяться саме на земельній ділянці, яка надана в оренду свідчать «Схематичний план», «Оціночний акт», «Ескіз», які були надані Червоноградським МБТІ. Межа орендованої земельної ділянки проходить по стіні будинку апелянтки і зокрема її квартири, чим позбавляє можливості обслуговувати свою квартиру і саме зовні, що суперечить ч.3 п.3.25 Державним будівельним нормам (ДБН 360-92) затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року №44. Зазначає, що межа земельної ділянки з співвласниками будинку не погоджувалася, а всі будівлі в центрі м.Жовква в тому числі і будинок АДРЕСА_2 розпорядженням №85 від 01.02.1995 року Голови Львівської облради передано у відання заповідника і тому з ДІАЗом необхідні всі погодження. Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.1ст.303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду, згідно ст.213 ЦПК, повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції цим вимогам відповідає, доводи апеляційних скарги не ставлять під сумнів його законність та обґрунтованість.

Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у позові про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку та визнанні недійсним договору оренди земельної ділянки, оскільки судом не встановлено порушення права позивача, яке б підлягало судовому захисту.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що як власник квартири у багатоквартирному будинку на АДРЕСА_2.

Відповідно до ст..42 ЗК, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. . У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Судом встановлено, що Об»єднання співвласників будинку АДРЕСА_2 не створювалось, а індивідуального права на користування земельною ділянкою, яка є прибудинковою територією, законом не передбачено.

Крім того, відсутня землевпорядна документація на земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_2, така не виділялась в натурі, межі не встановлювались, рішення компетентним органом про її виділення із комунальних земель міської забудови та передачу у користування мешканців будинку не приймалось, правовстановлюючого документа на земельну ділянку при будинку АДРЕСА_2 не видавалось, ОСББ не створено.

Крім того, позивач, у разі набуття права власності чи користування на об»єкт нерухомого майна відповідно до вимог закону (погреб тощо) на земельній ділянці, яка передана у користування іншій особі, вправі звернутись до уповноваженого власника земельної ділянки для встановлення сервітуту.

Судом повно та всебічно встановлено обставини справи та підставі належних доказів. Зокрема, оскаржуване рішення було прийняте компетентним органом місцевого самоврядування, до кола повноважень якого відноситься розпорядження землями комунальної (міської) власності.

Відповідно до ст.3 ЦПК кожна особа має право звернутись до суду за захистом права у разі його порушення. Однак судом не встановлено порушення позивача права власності чи користування земельною ділянкою біля будинку АДРЕСА_2, оскільки індивідуального права власності чи користування на земельну ділянку у зв»язку з набуттям у власність квартири у багатоквартирному житловому будинку позивач не набула. Крім того, порушене право позивач пов»язує з правом користування будівлею погреба (господарської споруди), що належить до будинку, однак ці обставини судом не встановлені.

Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак цей процесуальний обов»язок позивачем не виконано, відсутні докази існування цієї будівлі як об»єкта нерухомого майна та об»єкта цивільно-правових відносин.

Таким чином доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального прав хибні, висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно визначено правовідношення сторін, встановлено дійсні обставини справи та враховано належні і допустимі докази, що свідчить про дотримання судом вимог ст.212-214 ЦПК.

Тому, встановивши дотримання судом першої інстанції вимог норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд, відповідно до ст.308 ЦПК України, залишає рішення без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра