Номер провадження: 22-ц/785/3112/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою представника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2005 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 9 серпня 2005 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що 7 липня 1998 року на Одеській товарній біржі було укладено між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 договір купівлі-продажу 9/25 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер батько ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_11 року померла мати ОСОБА_15 Після смерті матері відкрилась спадщина на 9/25 часток домоволодіння по АДРЕСА_1, спадкоємцями є восьмеро дітей померлої, в тому числі й вона ОСОБА_3 Посилаючись на проживання з батьками, прийняття спадщини, ОСОБА_3 просила визнати за нею право на спадщину після смерті батька ОСОБА_16, померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 року та після смерті матері ОСОБА_15, визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 9/25 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.2-4).

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10 позов визнали (а.с.33-34).

Відповідачем Одеською міською радою пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано, відомості про повідомлення про час та місце розгляду справи даного учасника процесу відсутні.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2005 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_3 право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_15, померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 року, на 9/25 часток домоволодіння АДРЕСА_1, що становлять 57 кв.м загальної площі та складаються з в літ. «Г1»: тамбур «г2»; 4а-1 кухня; 4а-2 санвузел; 4а-3 коридор; 4а-4

жила; 4а-5 жила; 4а-6 коридор; прибудов: «Г-1» жила прибудова; «З» сарай; 9/25 часток №15,17 огорожі; 9/25 часток УІ, ІХ мостіння, розташованого за земельній ділянці площею 604 кв.м (а.с.40).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_13 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відкриття спадщини після смерті ОСОБА_15, померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 року, що складалася з 9/25 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1. Вважаючи встановленим прийняття ОСОБА_3 спадщини та пославшись на відмову інших семи спадкоємців за законом, суд визнав за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері право власності на 9/25 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, із зазначенням складових нерухомого майна. '

Рішення суду ґрунтується на недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, вказує на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що згідно п.п.2,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_14 та покупцем ОСОБА_15 на Одеській товарній біржі 7 липня 1998 року, ОСОБА_15 купила 9/25 часток будинку загальною площею 123,00 кв.м житловою площею 79,1 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1. В договорі зазначено, що вказані 9/25 часток будинку становлять 57 кв. м загальної площі та складаються з в літ. «Г1»: тамбур «г2»; 4а-1 кухня; 4а-2 санвузел; 4а-3 коридор; 4а-4 жила; 4а-5 жила; 4а-6 коридор; прибудов: «Г-1» жила прибудова; «З» сарай; 9/25 часток №15,17 огорожі; 9/25 часток УІ, ІХ мостіння, розташованого за земельній ділянці площею 604 кв.м. Право власності ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу на 9/25 часток нерухомого майна зареєстровано бюро технічної інвентаризації 21 липня 1998 року (а.с.5,6, 23-27).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 31 березня 2000 року відділом РАГС Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер ОСОБА_16 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_11 року Першим відділом РАЦС Приморського РУЮ м. Одеси, ІНФОРМАЦІЯ_11 року померла ОСОБА_15 (а.с.7).

Згідно наявних в справі свідоцтв про народження дітьми померлої ОСОБА_15 є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.8, 10-22).

ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 року, відтак, права на спадщину регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

ОСОБА_3 вимоги заявлено про визнання права на спадщину за законом, заповіт померлої в справі відсутній, його наявність не встановлена.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).

Чоловік спадкодавця ОСОБА_15 ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, відтак, спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом є діти ОСОБА_15 Згідно наявних в справі матеріалів дітьми померлої є ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, родинні відносини між цими особами та померлою не є наданий час спірними, відтак, слід виходити з того, що позивач та відповідачі є дітьми померлої ОСОБА_15 та, відповідно, спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.ч.1.2 ст.1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Згідно домової книги в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_9. Інші особи, в тому числі й повнолітні діти, зареєстрованими в будинку не значились (а.с.28-32).

В справі відсутні докази реєстрації місця постійного проживання позивача та відповідачів станом на час відкриття спадщини, відтак, слід виходити з того, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_11 року в будинку по АДРЕСА_1 було зареєстроване в установленому законом порядку постійне місце проживання лише ОСОБА_15 Позивач ОСОБА_3 зазначила в позові адресу свого місця проживання в будинку, однак докази своєї реєстрації в будинку до позову не додано. Позивач ОСОБА_3 зазначила в позові адресу місця проживання всіх відповідачів за однією адресою, проте ця адреса є відмінною від місця знаходження спадкового будинку, будь-які докази реєстрації місця проживання відповідачів станом на ІНФОРМАЦІЯ_11 року в справі відсутні. Згідно протоколу судового засідання від 12 серпня 2005 року жоден з відповідачів не зареєстрований за адресою місця проживання спадкодавця (а.с.33-39). Крім того, до заперечень на апеляційну скаргу додано договір дарування, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_17, ОСОБА_18, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 21 грудня 2005 року за реєстровим номером 18636, відповідно до якого місце постійного проживання ОСОБА_3 зареєстровано в АДРЕСА_2

Таким чином, слід виходити з того, іншого не встановлено, що місце постійного проживання як позивача ОСОБА_3, так і відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_15, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_11 року, було відмінним від місця постійного проживання спадкодавця ОСОБА_15 (АДРЕСА_1). За таких обставин, у сенсі положень статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємці, які бажали прийняти спадщину, в тому числі й ОСОБА_3, мали у строк шість місяців з часу відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_15 Доводи ОСОБА_3 про прийняття спадщини в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України не підтверджені належними та допустимими доказами.

Спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України).

Спадкоємці померлої ОСОБА_15 до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа до майна померлої не заводилась.

Оскільки спадкова справа до майна померлої ОСОБА_15 не заводилась, відповідно, жоден з відповідачів як спадкоємців у встановлений статтею 1270 ЦК України строк до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про відмову від прийняття спадщини не звертався. Законодавчо визначено, що відмова від прийняття спадщини з відповідним роз'ясненням наслідків такої відмови підлягає прийняттю нотаріусом, відтак, доводи ОСОБА_3 про відмову відповідачів від прийняття спадщини в суді, рівно як і висновок суду першої інстанції про відмову від спадщини не ґрунтується на законі.

Главою 86 ЦК України, спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Так, зокрема, частиною 1 статті 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судова практика орієнтує на те, що відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, що не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, є підставою для відмови в позові.

Справа, що переглядається в апеляційному порядку, є справою про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Спадкова справа після смерті ОСОБА_15 не заводилась, спадкоємці померлої до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину не зверталися, відповідно, відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину відсутня, відтак, підстав для визнання судовим рішенням права ОСОБА_3 на спадкування без попереднього звернення до нотаріальної контори не було.

Крім того, строк оформлення права на спадщину законодавчо визначено. Так, відповідно до частини 1 статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Тобто, до закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини оформлення права на спадщину законом не передбачено. Цей строк гарантує всім спадкоємцям рівну можливість на протязі шести місяців реалізувати своє право на прийняття спадщини, право на відмову від прийняття спадщини тощо.

ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 року, відповідно, спадщина до майна померлої відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_11 року, протягом шести місяців, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_11 року по 5 грудня 2005 року спадкоємці мали заявити про своє право шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Що ж до оформлення права на спадщину видачею нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, то таке мало би місце лише після 5 грудня 2005 року, тобто після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Законодавчо визначені строки оформлення права на спадщину не підлягають скороченню, відтак, бажання спадкоємця оформити право на спадщину до закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини не змінює визначені законом строки та порядок.

Це ж стосується й розгляду справ про спадкування, при вирішенні яких суди не лише мають виходити з дотримання спадкоємцем порядку оформлення права на спадщину видачею нотаріусом свідоцтв про право на спадщину, а й зі строків прийняття спадщини, відмови від спадщини, оформлення права на спадщину тощо.

ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 року, до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися. Позов до суду про право на спадкування ОСОБА_3 подано 9 серпня 2005 року, тобто через два місяці з часу відкриття спадщини. Спір в суді вирішено через три дні після подання позову ухваленням рішення 12 серпня 2005 року, тобто судовим рішенням право на спадщину визнано через два місяці з часу відкриття спадщини задовго до закінчення строку для прийняття спадщини (шести місяців), чим допущено грубе порушення норм матеріального права.

Позовну заяву ОСОБА_3 про визнання права на спадщину зареєстровано в суді 9 серпня 2005 року, провадження в справі відкрито ухвалою судді від 9 серпня 2005 року, розгляд справи призначено на 12 серпня 2005 року. Відповідачу Одеській міській раді, рівно як і іншим відповідачам, не надсилались копія позовної заяви, додані до заяви матеріали, судові повістки про час та місце розгляду справи. Представник Одеської міської ради в судовому засіданні присутнім не був, докази належного повідомлення Одеської міської ради про час та місце розгляду справи відсутні, копія рішення Одеській міській раді судом не надсилалась, чим допущено порушення норм процесуального право.

Спадкове майно знаходилось по АДРЕСА_1, що згідно адміністративно-територіального поділу міста належить до Київського району міста Одеси.

Відповідно до вимог статті 130 ЦПК України 1963 року, чинного до 1 вересня 2005 року, на позови про право на нерухоме майно поширювались правила виключної підсудності. Ці ж правила діють і в чинному Цивільному процесуальному кодексі України (ст.114 ЦПК України 2004 року, чинна з 1 вересня 2005 року).

Таким чином, справа за позовом ОСОБА_3 про визнання права на спадщину, до складу якої входило нерухоме майно, розташоване в Київському районі м. Одеси, з огляду на правила виключної підсудності не була підсудна Малиновському районному суду м.Одеси. Розгляд справи з порушенням правил виключної підсудності є грубим порушенням норм процесуального права.

Згідно договору дарування, укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_13, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною О. 27 лютого 2004 року за реєстровим №444, ОСОБА_13 прийняла в дар 32/100 часток житлового будинку житловою площею 79,1 кв.м з надвірними спорудами: літ. «З-1», «Ш», «Щ» - сараї, «П» - погріб, №15,17 - огорожа, УІ, ІХ - мостіння, розташованого по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 604 кв.м (а.с.47, 48-50).

До заперечень на апеляційну скаргу додано договір дарування, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_21, ОСОБА_18, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 21 грудня 2005 року за реєстровим номером 18636, згідно якого ОСОБА_3 подарувала 9/25 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, що складається в цілому з одного кам'яного житлового будинку літ. «Г» житловою площею 79,1 кв.м та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 604 кв.м по фактичному користуванню. В договорі вказано, що відчужена частина нерухомого майна належала ОСОБА_3 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2005 року, ухваленого в справі №2-8430/2005 (а.с.80).

Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, станом на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 року ОСОБА_15 був об'єктом права спільної часткової власності ОСОБА_15 з часткою 9/25 та ОСОБА_13 з частковою 32/100, що в цілому рівно 68/100 (кому належали решта 32/100 часток не відомо).

Дійсно ОСОБА_13 не є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_15, як на то звернуто увагу в запереченнях на апеляційну скаргу. Однак, рішення суду, що оскаржено, порушує права ОСОБА_13 не як спадкоємця, а як співвласника нерухомого майна по АДРЕСА_1.

Так, нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1, було відчужено ОСОБА_14 ОСОБА_15 в частці, рівній 9/25, на підставі укладеного на біржі договору купівлі-продажу від 7 липня 1998 року; було відчужено ОСОБА_14 ОСОБА_13 в частці, рівній 32/100, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 27 лютого 2004 року. Якщо скласти вказані частки, то такі в сумі становитимуть 68/100 (9/25 + 32/100 = 68/100), кому належали решта 32/100 часток не відомо.

Ухвалюючи рішення про визнання за ОСОБА_3 в порядку спадкування права власності на 9/25 часток нерухомого майна по АДРЕСА_1 та, відповідно, зазначаючи в рішенні складові вказаної частки нерухомого майна, суд не звернув увагу на те, що нерухоме майно є об'єктом права спільної часткової власності, що частки співвласників є лише ідеальними, що в справі відсутня технічна документація на нерухоме майно станом на ІНФОРМАЦІЯ_11 року, що не проведено бюро технічної інвентаризації розрахунок часток співвласників тощо.

Таким чином, оскільки нерухоме майно, ідеальна частка якого підлягала спадкуванню, на час відкриття спадщини було об'єктом права спільної часткової власності, то доводи апелянта про вирішення рішенням суду, що оскаржено, питання про права та обов'язки ОСОБА_13 як співвласника нерухомого майна є обґрунтованими. ОСОБА_13 не є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_15, не претендує на спадкове майно, однак як співвласник нерухомого майна, частина якого спадкується, підлягала залученню до участі в справі. З огляду на визначені статтею 303 ЦПК України межі апеляційного перегляду справи суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права усунути порушення суду першої інстанції шляхом залучення ОСОБА_13 до участі в справі.

На необхідність залучення до участі в справі всіх співвласників нерухомого майна, в тому числі й при розгляді справ про спадкування незалежно від того, що ці співвласники не є спадкоємцями, орієнтує судова практика касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права в частині визначення кола учасників судового процесу (а.с.68-72).

Позивач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції на 21 квітня 2016 року повідомлена в установленому законом порядку за зареєстрованим місцем постійного проживання, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення 7 квітня 2016 року поштового відправлення (судової повістки, апеляційної скарги тощо). При апеляційному розгляді справи була присутня представник ОСОБА_22, діюча в інтересах ОСОБА_23, тобто одного з відповідачів, яка в своїх запереченнях фактично висловила позицію сторін, залучених до справи. Заяв про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надійшло.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням в апеляційній інстанції нового рішення про відмову в позові.

На даний час суддя Савинська І.А., яка ухвалила оскаржуване рішення, не працює, відтак, судова колегія позбавлена можливості реагування окремою ухвалою на грубі порушення суддею норм матеріального права щодо визнання права на спадщину до закінчення законодавчо визначених строків прийняття спадщини та норм процесуального права щодо виключної підсудності справи.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2005 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Н.Д.Плавич