Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари № справи 361/1928/16-ц
№ провадження 2/361/1559/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарях Коваль О.О., Павловій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 29 547, 72 доларів США, що еквівалентно 698 762 грн. 91 коп. та судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №026/704301- KR, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 17 875 доларів США із сплатою процентів в розмірі, в порядку та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 договору надання кредиту здійснювалось зі сплатою процентної ставки в розмірі 12,50 процентів річних та комісій.

Відповідно до п. 1.2 Договору кредиту, кредит надавався відповідачу ОСОБА_1 для оплати придбаного автомобіля марки Mitsubishi Lancer модель, 1,5 Invite АТ, 2008 року випуску, червоного кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 0806-09009 (К) від 09 червня 2008 року, укладеним з ТОВ «Ніко-Україна».

Договором передбачено, в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 укладення договору поруки, укладеного між ОСОБА_2 позивачем та ОСОБА_1, згідно умов якого ОСОБА_2 зобов'язався перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_1 умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках передбачених договором про надання кредиту №026/704301- KR від 13 серпня 2008 року.

В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, станом на 07 грудня 2015 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 29 547, 72 доларів США, що еквівалентно 698 762 грн. 91 коп., яка складається з: 329 042, 70 грн. - заборгованість за кредитом; 158 287,82 грн. - заборгованість за відсотками; 154 820,66 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 56 611,73 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

В порушення умов договору кредиту відповідач ОСОБА_1 протягом тривалого часу не здійснював погашення щомісячних платежів та процентів за користування кредитом у встановлені терміни, що стало підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні 01 липня 2016 року позов підтримав та просив його задовольнити, проти заочного рішення не заперечував, в судове засідання 06 жовтня 2016 року - не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, про причини неявки суду не повідомили, з будь-якими клопотаннями на адресу суду не зверталися, процесуальним правом подати письмові пояснення та/або заперечення не скористалися.

Відповідно ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, повно та всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №026/704301- KR, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 17875,00 доларів США із сплатою процентів в розмірі, в порядку та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 договору надання кредиту здійснювалось зі сплатою процентної ставки в розмірі 12,50 процентів річних та комісій.

Відповідно до п. 1.2 Договору кредиту, кредит надавався відповідачу ОСОБА_1 для оплати придбаного автомобіля марки Mitsubishi Lancer модель, 1,5 Invite АТ, 2008 року випуску, червоного кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 0806-09009 (К) від 09 червня 2008 року, укладеним з ТОВ «Ніко-Україна».

Факт отримання позичальником зазначеної суми кредиту підтверджується заявою на видачу готівки № ав/9040250 від 13 серпня 2008 року, квитанцією № ав/9040249 від 13 серпня 2008 року та випискою по особовому рахунку за 13 серпня 2008 року (а.с.13-15).

Згідно квитанції № ав/9040250 від 13 серпня 2008 року встановлено факт придбання автомобіля згідно договору №026/704301- KR від 13 серпня 2008 року.

Договором передбачено, в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 укладення договору поруки, укладеного між ОСОБА_2. позивачем та ОСОБА_1, згідно умов якого ОСОБА_2 зобов'язався перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_1 умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках передбачених договором про надання кредиту №026/704301- KR від 13 серпня 2008 року.

Відповідно до п.4.1 договору кредиту, у разі прострочення строків сплати відсотків та строків повернення кредиту, відповідач ОСОБА_1 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у цей період.

Згідно п.4.2. договору у разі порушення вимог п.п.3.3.2.-3.3.16 договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок.

В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої зобов'язання не виконував, станом на 07 грудня 2015 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 29 547, 72 доларів США, що еквівалентно 698 762 грн. 91 коп., яка складається з: 13 913 ( тринадцять тисяч дев'яносто тринадцять) доларів 70 центів США - заборгованість за кредитом; 6 693 ( шість тисяч шістсот дев'яносто три) доларів 32 центів США - заборгованість за відсотками; 6 546 (шість тисяч п'ятсот сорок шість) доларів 71 центів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2 393 ( дві тисячі триста дев'яносто три) доларів 87 центів США.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 543 ЦК України встановлює, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи те, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів встановлено, що ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобов'язання за укладеним з позивачем кредитним договором щодо своєчасного внесення чергових платежів не виконував; ОСОБА_2 на підставі укладеного з позивачем договору поруки несе солідарну відповідальність за невиконання ОСОБА_1 кредитного зобов'язання, кредитором правомірно наданий кредит в іноземній валюті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог банку про повернення кредиту та стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті у розмірі 29 547, 72 доларів США, що еквівалентно 698 762 грн. 91 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду в розмірі 10 481 грн.44 коп., які підтверджені документально (а.с. 29), таким чином з відповідачів належить стягнути на користь позивача судовий збір по 5 240 грн.44 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 525, 526,533, 543, 553, 554, 559, 611, 612,625,1049, 1054, ЦК України, ст.ст. 10-11, 60, 79, 88, 213-215, 224-227 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заборгованість за договором кредиту №026/704301- KR від 13 серпня 2008 року, що станом на 07 грудня 2015 року становить: 29 547 ( двадцять дев'ять тисяч п'ятсот сорок сім) доларів США 72 центів, що еквівалентно 698 762 ( шістсот дев'яносто вісім тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 91 коп., яка складається з: 13 913 ( тринадцять тисяч дев'яносто тринадцять) доларів 70 центів США - заборгованість за кредитом; 6 693 ( шість тисяч шістсот дев'яносто три) доларів 32 центів США - заборгованість за відсотками; 6 546 (шість тисяч п'ятсот сорок шість) доларів 71 центів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2 393 ( дві тисячі триста дев'яносто три) доларів 87 центів США.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір 5 240 (п'ять тисяч двісті сорок) грн. 72 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Г.О. Білик