Справа № 379/216/16-ц Головуючий у І інстанції Потеряйко С. А.
Провадження № 22-ц/780/2867/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 1 27.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С. В.

суддів: Данілова О.М.,

Мережко М.В.

за участю секретаря судового засідання Бобка О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 18 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року позивач звернулась з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні.

Ухвалою суду від 01 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18 березня 2016 року вказаний позов було повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати цю ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь головуючого, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про повернення позовної заяви позивачеві, суд виходив з того, що позовна заява не відповідала вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, ухвалою суду від 01 березня 2016 року її заява була залишена без руху та надано строк на усунення недоліків, які полягали в тому, що до позовної заяви нею не було зазначено доказів та надано їх документального підтвердження того, що спірний житловий будинок добудовувався нею із спадкодавцем (тобто купувалися будівельні матеріали, проводилися спільно будівельні роботи тощо, позивачем не зазначено доказів та не надано документального підтвердження (квитанції про придбання матеріалів за 2004-2006 роки, договори виконання певних робіт, рішення про виділення земельної ділянки під забудову ОСОБА_6, тощо) позивач на підтвердження спільного проживання з ОСОБА_6 з 27 липня 2004 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 не надала довідки сільської ради. Також не надала витягів з реєстру, що ні вона, а ні ОСОБА_6 в іншому зареєстрованому шлюбі не перебували. Крім того, позовна заява не оплачена належно судовим збором.

На виконання ухвали суду позивачем 16 березня 2016 року подано заяву, в якій вона зазначає, що надала належні та допустимі докази для розгляду даної цивільної справи. Крім того, зобов'язується сплатити в подальшому повну суму судового збору, проте не надає відповідне обґрунтоване клопотання із зазначенням доказів незадовільного (скрутного) матеріального становища.

Однак, з цим висновком міського суду погодитися не можна, оскільки відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року, «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Однак, судом першої інстанції не було надано відповідної оцінки посиланню позивача на своє скрутне матеріальне становище, пов'язане зі смертю годувальника та не вирішено питання про те чи потребує вона відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

За наведеного, на думку колегії суддів, ухвала суду, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, підлягає скасуванню і питання має бути передане на новий розгляд до суду першої інстанції, через порушення порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303-304, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 18 березня 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

Судді: О.М. Данілов,

М.В. Мережко