БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/446/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2016 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Страшного О.М.

при секретарі Граб С.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу за позовом ОСОБА_1 до Головеньківської сільської ради, ОСОБА_2 про тлумачення заповіту, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15 червня 2015 року помер ОСОБА_3, яким 14 квітня 2000 року було складено на його користь заповіт на право на сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН №009312, розташовану на території Головеньківської сільської ради; після смерті ОСОБА_3 він в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але державним нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії, оскільки заповідач при житті 09 лютого 2005 року взамін вищевказаного земельного сертифікату отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №247946 не змінивши при цьому текст заповіту. Тому, й виникла потреба в тлумаченні змісту заповіту.

В судове засідання позивач не з'явився. У своїй заяві просить розгляд справи провести у його відсутність і заявлені позовні вимоги задовольнити.

Представник Головеньківської сільської ради, а також ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явилися, подавши заяву, в яких просять розглядати справу в їх відсутність, не заперечують проти задоволення вимог позивача.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Як встановлено, ОСОБА_3 помер 15 червня 2015 року, і після його смерті позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3М, оскільки в заповіті спадкодавиці значиться сертифікат про право на земельну частку (пай), але за життя ним було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч.4 ст.1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

За змістом ст.ст.213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене судом після відкриття спадщини; при цьому береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, а також мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 квітня 2000 року було складено заповіт, за яким ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповів позивачу сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН №0093912; даний заповіт не змінювався і не скасовувався. 09 лютого 2005 року ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,42 га серії ЯБ №247946, що підтверджується копією зазначеного правоустановлюючого документа. Відповідно до довідки відділу Держкомзему у Борзнянському районі вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_3 взамін сертифіката серії ЧН №0093912 на право на земельну частку (пай).

За змістом п.17 розділу Х Перехідні положення ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, є правоустановлюючими документами при видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, оскільки земельний сертифікат, який значиться в тексті заповіту ОСОБА_3 та отриманий ним державний акт на право власності на земельну ділянку стосуються однієї й тієї ж земельної ділянки, інших земельних ділянок ОСОБА_3 не мав, свій заповіт на користь позивача він не змінював й не скасовував, враховуючи родинні стосунки між позивачем та ОСОБА_3М, який є його рідним дядьком, суд вважає, що воля ОСОБА_3 в його заповіті була спрямована на передачу у спадок саме тієї земельної ділянки, право на отримання якої у приватну власність він реалізував за життя шляхом обміну сертифікату на право на земельну частку (пай) на відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку, а тому вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 1217, 1223, 1256, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 174, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Витлумачити зміст заповіту ОСОБА_3 від 14 квітня 2000 року наступним чином: ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповів належний йому державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №247946 від 09 лютого 2005 року ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Борзнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня винесення рішення .

Суддя Борзнянського районного суду

ОСОБА_4.