Справа № 500/5270/15-ц
Провадження № 2/500/707/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Смокіної Г.І.,

при секретарі Рашковій Ю.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_2, ОСОБА_6 та просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі - АТ «СГ «ТАС» (приватне)) матеріальну шкоду в розмірі 30345,24 грн., з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно моральну шкоду в розмірі 15000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 22.10.2014 року о 10.00 годині, ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Hyuday», д/з ВН3442ЕВ, здійснюючи обгін автомобіля марки «Mitsubishi», д/з ВН44123ЕМ, під керуванням ОСОБА_7, який належить позивачу, допустив з ним зіткнення, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту становить 45700 грн. Вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, повязаних з пошкодження транспортного засобу, неможливістю певний час користуватися ним, що порушило нормальний уклад його життя.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 заперечував проти позову в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди, посилаючись на те, що відсутні докази завдання позивачу моральної шкоди, заявлений розмір моральної шкоди не відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості, крім того, вважає ОСОБА_2 неналежним відповідачем (а.с.65).

В судове засідання представник АТ «СГ «ТАС» (приватне) не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутність (а.с.46), згідно письмових заперечень(а.с.47) проти задоволення позову в частині стягнення зі страхової компанії матеріальної шкоди заперечує в повному обсязі, мотивуючи тим, що 04.12.2014 року позивачем була подана заява про страхове відшкодування, відповідно до якої погоджено розмір шкоди в розмірі 19654,76 грн., з яких 510 грн. франшиза, на підставі якої страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 19144 грн., отже зобовязання перед позивачем виконано належним чином. Крім того, вважає, що позивач у разі недостатності страхової виплати має право звернутися з відповідною вимогою до особи, відповідальної за завданий збиток, про стягнення різниці між страховою виплатою та фактичним розміром збитку.

Вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Mitsubishi», д/з ВН44123ЕМ, є ОСОБА_8.

Судом встановлено, що 22.10.2014 року о 10.00 год. на перехресті вул.Б.-Дністровська та вул.Котовського в м.Ізмаїлі Одеської області, ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Hyuday», д/з ВН3442ЕВ, здійснив обгін автомобіля марки «Mitsubishi», д/з ВН44123ЕМ, водій якого здійснював маневр повороту наліво, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.10.2014 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається з полісу обовязкового страхування цивільноправової відповідальності № АІ/0127006, між власником автомобіля «Hyuday», д/з ВН3442ЕВ,ОСОБА_10 та АТ «СГ «ТАС» (приватне) 24.04.2014 року укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пунктом 4 якого за шкоду, заподіяну майну потерпілого, встановлено страхову суму 50000 грн., пунктом 5 франшизу в сумі 510 грн. (а.с.50).

04.12.2014 року позивачем подано заяву про страхове відшкодування в розмірі 19654,76 грн. (а.с.49).

Відповідачем виплачено страхове відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 19144,76 (19654,76-510) грн., що сторонами не заперечувалось.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Частина 2 ст.1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно розясненням п.6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст.ст.8,9 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно ст.9.1 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно ст.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну

внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому

законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 26.12.2014 року № 109 вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок аварійного пошкодження автомобіля позивача, складає 45700,65 грн.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм, суд приходить до висновку, що зАТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь позивача необхідно стягнути матеріальну шкоду у межах реальної вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу, з вирахуванням виплаченого страхового відшкодування та франшизи в сумі 26045,24 (45700,65-19144,76-510) грн.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що страховою компанією належним чином виконано зобовязання за полісом № АІ/0127006 в сумі 19144,76 грн., оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена у розмірі шкоди, оціненої страховиком, така оцінка транспортного засобу є попередньою, визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Стосовно тверджень відповідача щодо права позивача у разі недостатності страхової виплати на звернення з вимогою до особи, відповідальної за завданий збиток, про стягнення різниці між страховою виплатою та фактичним розміром збитку відповідно до ст.1194 ЦК України, суд прийшов до такого висновку.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що позивач самостійно обирає спосіб захисту порушеного права, зокрема, шляхом предявлення відповідних вимог до страхової компанії.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до розяснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, суд вважає, що моральна шкода підлягає стягненню на користь позивача з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості в сумі 2000 грн. з особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а саме з ОСОБА_6

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: з ПАТ «Страхова Група «ТАС» - 260,45 (303,45х85,83/100) грн.., з ОСОБА_6 19,5 (150х13/100) грн. (а.с.1,22).

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 26045,24 грн.

Стягнути ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 260,45 грн.

Стягнути ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 19,50 грн.

В решті частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_11