Справа № 454/1176/15 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/2303/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: не з»явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року у позові ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його позову, оскільки відповідач жодним чином не спростував позовні вимоги та не надав жодного доказу, який стосується розгляду його заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Звертає увагу на те, що суд не зазначив в рішенні, що Генеральною прокуратурою України дотримано вимоги чинного законодавства при розгляді його заяви про злочин. Вказує, що бездіяльність полягала у невнесенні його заяви про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань та по ній не було розпочато розслідування. Такими діями Генеральна прокуратура порушила норми ч.1 ст.214 КПК України. Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарг, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення та залишає його без змін.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду цілком відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просив стягнути з відповідача Генеральної прокуратури України на його користь 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що на адресу Генеральної прокуратури України надіслав заяву про вчинення кримінального правопорушення суддею Сокальського районного суду Львівської області Пахутом С.О. передбаченого ст. 375 КК України.

Листом Генеральної прокуратури України від 23.07.2013 року за вих. № 06/1-11158-05 йому повідомлено, що заява направлена для розгляду в Прокуратуру Львівської області.

Вважає, що такими діями Генеральної прокуратури України порушено його права гарантовані Конституцією України і тим самим завдано моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того в чому полягає моральна шкода, які моральні страждання поніс ОСОБА_2 до яких майнових втрат призвели дії працівника Генеральної прокуратури України, а також з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди в сумі 1 000 000 грн.

Крім цього, суд дійшов висновку, що позивачем не надано рішення про визнання незаконними дій, бездіяльності чи рішення Генеральної прокуратури України, якими було б порушено його права під час розгляду заяви, а відтак підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди немає.

Колегія суддів вважає такий висновок суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статті 56, і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95року (із послідуючими змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз»яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Згідно з положеннями ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Якщо кримінальну справу закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає. Фізична особа, яка у процесі дізнання, попереднього (досудового) слідства або судового розгляду шляхом само обмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Як вбачається з вимог зазначених в позовній заяві, позивач просить відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн., яка завдана йому шляхом відмови в реєстрації на внесення Генеральною прокуратурою України відомостей про злочин вчинений на його думку суддею Сокальського районного суду Львівської області Пахутом С.О. Такими діями позбавили його прав гарантованих ст.40 Конституції України та ст.ст. 55, 56 КПК України чим йому було спричинено моральні страждання, які полягали у принижені його честі, гідності та ділової репутації.

Відтак заявляючи позов та посилаючись на ст.40 Конституції України, якою передбачено право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, позивач не довів суду про те, що відповіддю наданою Генеральною прокуратурою України порушені особисті немайнові права юридичної особи.

Крім цього, відповідь на заяву адресовану генеральній прокуратурі України позивач отримав, однак з такою не погоджується, а відтак мав право оскаржити таку в порядку ст. ст. 303,304 КПК України, однак таким правом не скористався.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В усіх випадках відшкодування моральної шкоди можливе, якщо доведена вина того, хто заподіяв шкоду. При цьому не має значення форма вини: чи умисел, чи необережність, за винятком окремих передбачених законом випадків.

Відповідно до п.6 ст.1176 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу відшкодування йому моральної шкоди передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах.

Таким чином, позивач не надав суду доказів незаконності рішення Генеральної прокуратури України про надіслання заяви ОСОБА_2 на розгляд до Прокуратури Львівської області, а відтак суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ч.1 ч.4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено наявність шкоди та вини відповідача в заподіянні шкоди, як і причинно-наслідкового зв»язку між шкодою та діями відповідача, та ухвалив рішення про відмову у задоволенні вимог позивача, що відповідає положенням законодавства.

Згідно з ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра