Справа № 307/2811/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

27 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Мацунича М.В., Панька В.Ф.

при секретарі Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 9 лютого 2016 р. по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, де третя особа відділ опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації про визначення місця проживання дітей,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася в суд з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу позивачка з відповідачем мають троє дітей: доньку -ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, синів: ОСОБА_2- ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_3 Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_4 залишилась проживати з нею, а ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відповідач забрав до себе. Згідно висновку Тячівської районної державної адміністрації від 01.04.2015 року їй було надано згоду на зустріч з малолітніми дітьми у визначені дні з 10 години суботи до 18 години неділі по місцю проживання матері. Стверджувала, що відповідач не надавав можливості їй зустрічатись з дітьми . Колишній чоловік постійно залишає дітей, виїзжає за кордон, не займається їх вихованням. Вона ж має роботу, самостійний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, тому просила визначити місце проживання всіх дітей з нею.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено частково: місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визначено з позивачкою, а ОСОБА_2 - з батьком.

З цим рішенням не погодився відповідач, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення в частинні визначення місяця проживання ОСОБА_4 з позивачкою, в решті позову просив відмовити.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні апелянт та його представник скаргу з наведених підстав підтримали.

Позивачка вважала, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги: позивачка не надала доказів того, що він перешкоджав їй бачитись з дітьми і поведінка його є аморальною; відповідачка не має постійного місця роботи і проживає з двома дітьми різної статті в двохкімнатному будинку батьків, в якому проживають ще 8 осіб; у звязку з станом здоровя захворювання психіки - не має можливості належним чином виховувати дітей.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст.57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Апелянт нічим не підтвердив аргумент проживання ще 8 чоловік в будинку разом з позивачкою і дітьми. Більш цього, навіть при доведеності цього факту він не є визначальним при визначенні місця проживання дитини: такий факт підлягає відповідній оцінці з іншими встановленими обставинами, які мають значення для вирішення даного питання. Крім цього слід зазначити, що згідно висновку органу опіки і піклування Тячівської районної державної адміністрації від 02.11.2015 року № 290 у будинку позивачки задовільні умови проживання.(а.с.34)

Також не можна стверджувати про наявність психічної хвороби з направлення на стаціонарне лікування в психіатричну лікарню, оскільки всі симптоми написані зі слів відповідача і в матеріалах справи наявна довідка, що на обліку у психіатра і нарколога позивачка не значиться (а.с. 17,69). Зазначених доказів спростування факту вказаного захворювання є достатнім. Це стосується і такого доводу апеляційної скарги як безпідставне відхилення клопотання відповідача про витребування додаткових документальних підтверджень з психіатричної лікарні та допит лікаря.

Поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 підтверджено, що після розірвання шлюбу відповідач перешкоджав позивачці бачитись з дітьми (а.с.83).

Дійсно, позивачкою не доведена аморальна поведінка відповідача, однак це не є підставою для задоволення апеляційної скарги.

В матеріалах справи відсутні докази постійного місця роботи позивачки, так як і відповідача.

По справі установлено, що син ОСОБА_7 виявив бажання проживати з мамою, що і враховано судом відповідно до вимог ст.161 СК України, зміст якої наведено в оскаржуваному рішенні. Це відповідає і висновку органу опіки і піклування Тячівської районної державної адміністрації від 02.11.2015 року № 290.

Також, при вирішенні місця проживання дитини, суд врахував вік дитини: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 є малолітнім.

Суд першої інстанції вірно застосував п.6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Виняткові обставини судом не були встановлені. Незгода апелянта як з цим положенням так і з вимогами іншого законодавства, яке наведено в оскаржуваному рішенні, не є підставою для його незастосування.

Інших доводів, які стосуються суті спору, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 9 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :