Броварський міськрайонний суд Київської області
№ справи 361/2466/16-ц
№ провадження 2/361/1787/16
У Х В А Л А

28 квітня 2016 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Білик Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівничо-городнє товариство «Прилісся» про усунення порушень прав споживача комунальних послуг, відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И ЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення порушень прав споживача комунальних послуг, відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди.

Однак позовна заява подана без додержання вимог, передбачених ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а саме: позивач не сплатив судовий збір та не додав до позовної заяви документ що підтверджує сплату судового збору.

Щодо посилання позивача на звільнення його від сплати судового збору відповідно до ч. 10 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» та Закону України «Про захист прав споживачів», то суд зауважує, що спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

З 01 вересня 2015 року Закон України «Про судовий збір» діє у новій редакції. Із статті 5 цього Закону, яка визначає пільги щодо сплати судового збору, виключено пункт, який встановлював, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Отже, з 01 вересня 2015 року позови споживачів оплачуються судовим збором за ставками, встановленими Законом.

Щодо наявності такої норми в Законі України «Про захист прав споживачів», то слід зауважити, що на день подання позову діють нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору. Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-рп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Закон України «Про судовий збір» у редакції, що діє з 01 вересня 2015 року, виключив споживачів з переліку пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулася до суду з позовом який має одночасно майновий та немайновий характер. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, що відповідно до ст. 4 вищезазначеного Закону становить: за майновою вимогою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, немайновою вимогою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Також суд зазначає, що ч. 10 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», на яку посилається позивач, на сьогоднішній день втратила чинність на підставі Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи вищевикладене позивачу належить сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви за майнові вимоги 551 грн.20 коп.( із розрахунку ціни позову) та немайнові вимоги 551 грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И ЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівничо-городнє товариство «Прилісся» про усунення порушень прав споживача комунальних послуг, відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме: для сплати судового збору за вимоги майнового характеру в сумі 551 грн. 20 коп., вимоги немайнового характеру в сумі 551 грн.20 коп. та надати оригінали квитанцій про сплату судового збору, а також надати копію позовної заяви з додатками для відповідача.

Одночасно розяснюємо, що в разі не усунення недоліків у встановлений термін, заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.О. Білик