Справа № 697/494/16-ц
№ пров. 2/697/253/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді Русакова Г.С.

при секретарі - Береговій А.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі і гідності фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про захист честі і гідності фізичної особи, посилаючись на те, що останні 8 років вона проживає в с. Х.Хмільна однією сімєю з ОСОБА_5, мають двох малолітніх дітей синів ОСОБА_6 і ОСОБА_7, семи і пяти років. Окрім цього, від першого шлюбу у неї є 15-річна дочка ОСОБА_8. Позивачка характеризується позитивно, про що свідчить характеристика Хмільнянської сільської ради. З відповідачем стосунки були хорошими, вони є кумами. 02.12.2015 року у вечері її чоловік ОСОБА_5 і ОСОБА_4 разом вживали алкоголь, при розмові відповідач висловився, що мав інтимні стосунки з ОСОБА_3 Чоловік позивачки ОСОБА_5, прийшовши додому, вчинив скандал, став ображати, при цьому не хотів слухати заперечення про неправдивість і абсолютну брехню такої новини. Сварки повторювались і 3, і 4 грудня. 04.12.2015 року позивачка з чоловіком вирішили обговорити конфлікт з відповідачем, для чого зустрілися з ним. ОСОБА_4, в присутності свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, спростував сказане та сказав, що ніяких стосунків з позивачкою не мав. Однак, це не переконало її чоловіка, сварки продовжувались, що призвело до її переїзду до батьків. Через 2 тижні, чоловік вибачився перед позивачкою, та вони помирилися. Проте вирішили захистити свою честь в судовому порядку, адже внаслідок висловлювання і розповсюдження неправдивої інформації зі сторони відповідача вони отримали нервовий стрес, відбулися суттєві зміни в сімейному житті позивачки, вона не може заспокоїтися і повноцінно здійснювати свої подружні і материнські права та обовязки. Просить суд захистити її особисте немайнове право у спосіб констатування факту, що поширена відповідачем ОСОБА_4 інформація, яка оприлюднена та мала місце 02.12.2015 року близько 15 години в м.Канів Черкаської області, коли він в присутності ОСОБА_12 дозволив собі сказати про нібито інтимні стосунки з позивачкою, безпосередньо і прямо порушили її особисті права, є неправомірною, а його вчинок (дії) протиправними та такими, що спричинили позивачу біль, сором і завдали моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях і образі, а також у приниженні її честі і гідності.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник у повному обсязі підтримали позовні вимоги, та посилаючись на обставини, викладені в позові, просили суд позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила позов не задовільняти.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 повідомили, що чоловік позивачки ОСОБА_5 є дуже ревнивим та сам собі все придумав.

Свідок ОСОБА_5 показав, що 02.12.2015 року у вечері він разом з ОСОБА_4 відпочивали та вживали алкоголь, при розмові відповідач висловився, що мав інтимні стосунки з його дружиною - ОСОБА_3 Вказана інформація дуже вплинула на нього і сказане спричинило значне погіршення сімейних стосунків між ним та його дружиною.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_9 підтвердили, що відповідач в їх присутності дізнався, вперше, від позивача та її чоловіка про розповсюдження нібито недостовірної інформації щодо позивача, а також спростував дану інформації в їх присутності.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе, членів своєї сім'ї, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної розповсюдженням недостовірної інформації.

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Згідно ст. 30 Закону України "Про інформацію", - ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. При цьому, оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

При розгляді даної справи, суд враховує також міжнародно-правові зобов'язання України в сфері свободи слова, свободи вираження поглядів.

Відповідно до ст. 17 Закону «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Слід зазначити про те, що право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Так, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, ст.10 Конвенції захищає і погляди, критичні зауваження або припущення,

Як слідує з вимог ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

В той же час Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 57,58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як слідує з позовних вимог, позивачка вказує на те, що її честь, гідність була порушена відповідачем шляхом вчинення протиправних дій відносно неї, а саме, що відповідач висловлювався образливими словами в адрес позивачки та висловив про наявність інтимних стосунків з ОСОБА_4, однак доказів про погіршення стосунків з її чоловіком ОСОБА_5 лише на підставі цього твердження не має. Крім цього, відповідач спростував сказане в присутності свідків.

Таким чином, позивачкою належними та допустимими доказами не доведено причинного зв'язку між протиправними діями відповідача та порушенням прав позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, ст. ст. 10, 60, 90, 212-215, 218 ЦПК, керуючись ст. 34 Конституції України, Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", ст. 30 Закону України "Про інформацію", ст. ст. 215, 216, 235, 277, 299 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі і гідності фізичної особи відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий / підпис/ ОСОБА_15

З оригіналом згідно:

оригінал зберігається при матеріалах провадження № 2/697/253/2016

Головуючий Г . С . ОСОБА_15