У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Рожина Ю.М., суддів Малько О.С., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання Шептицької С.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представників відповідача ФГ «ОСОБА_3» ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача фермерського господарства «ОСОБА_3» ОСОБА_3 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «ОСОБА_3» про усунення перешкод в користуванні майном.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано фермерське господарство «ОСОБА_3» усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_1 майном: цегляною будівлею конюшні, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 /право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 жовтня 2013 року, номер запису про право власності 2981148/ шляхом звільнення приміщення від худоби, кормів, будь-яких матеріалів та іншого майна, що фермерське господарство «ОСОБА_3» зберігає у приміщенні конюшні.

Стягнуто з фермерського господарства «ОСОБА_3» на користь ОСОБА_1 243 гривень 60 коп. судових витрат по оплаті судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його постановленим з неповним з'ясуванням обставин справи.

Доводить, що відсутність представника відповідача з поважних причин унеможливила з'ясування обставин по справі та постановлення законного і обґрунтованого рішення, суд мав би задовольнити заяву про відкладення розгляду справи та відповідно відкласти судове засідання на іншу дату, зважаючи на наявність підтвердження відповідними документами поважності причин неявки.

Стверджує, що він користувався спірним майном більше восьми років і позивачу було сплачено значні кошти як авансовий платіж з метою купівлі будівлі конюшні, а тому саме невиконання позивачем вимог щодо повернення взятих у нього коштів як авансовий платіж за придбання майна конюшні та відмова позивача продати майно за раніше обумовлену ціну є фактичними обставинами спірних взаємовідносин між сторонами.

Звертає увагу, що зазначивши в позовній заяві про згоду на використання свого майна, позивач не надав жодного документа щодо терміну правомірного використання майна відповідачем чи на підтвердження факту використання даного майна відповідачем і після закінчення строку договору.

За викладених обставин просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в позовних вимогах.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 від 21 жовтня 2013 року, виданого приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Рівненської області, ОСОБА_1 податковий номер НОМЕР_1, який зареєстрований в АДРЕСА_2 належить на праві власності майно, що складається з цегляної будівлі конюшні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 площею 513.8 м.кв., оскільки майно не реалізовано/торги не відбулись і стягувач ОСОБА_1 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_5 (а.с.4).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5), ОСОБА_1 є власником об'єкта нерухомого майна - будівлі конюшні по АДРЕСА_3

Із технічного паспорта на конюшню по АДРЕСА_3 вбачається, що ОСОБА_1 є власником об'єкта нерухомого майна у вигляді будівлі конюшні загальною площею 513.8 м.кв. згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер 1009, виданого 21 жовтня 2013 року приватним нотаріусом.

Згідно витягу з рішення Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області від 21 листопада 2013 року за №481 (а.с.20), ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 років для іншого сільськогосподарського призначення (приміщення конюшні), орієнтованою площею 0.2500 га по АДРЕСА_3, який 31 березня 2014 року був погоджений Управлінням Держземагенства у Березнівському районі Рівненської області.

У відповідності до повідомлення Березнівського РВ УМВС України в Рівненській області від 26.08.2014 року за №51/8515, факт відмови ПП «ОСОБА_3» звільнити приміщення конюшні зареєстровано в журналі єдиного обліку за №2082 від 05.08.2014 року (а.с.25)

З акта обстеження приміщення конюшні за адресою АДРЕСА_3 (а.с.66) вбачається, що станом на 24 листопада 2014 року в приміщенні конюшні утримуються: 1 бичок, 1 кобила, корми/ сіно, солома/, зернові - 5 т/ пшениця, овес/, 1 станок штучного осіменіння, що й не заперечується представником відповідача.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене та у відповідності до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який задовольняючи позовні вимоги послався на приписи ст.ст.316,317,321,391 ЦК України та виходив з того, що представником позивача доведено, що позивач ОСОБА_1 є власником майна - будівлі конюшні, яка знаходиться по АДРЕСА_3, і відповідач чинить йому перешкоди у користуванні вищевказаним нерухомим майном, а представником відповідача ОСОБА_3 не надано суду будь-яких доказів щодо правомірності використання фермерським господарством «ОСОБА_3» будівлі конюшні, що належить позивачу.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Приписами п.33 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником майна - будівлі конюшні, яка знаходиться по АДРЕСА_3, а тому є підставними вимоги про усунення перешкод у користуванні зазначеним майном.

Доводами апеляційної скарги не спростовано висновки місцевого суду та не доведено правомірність використання фермерським господарством «ОСОБА_3» будівлі конюшні.

Не заслуговують також на увагу посилання в апеляційній скарзі щодо невиконання позивачем вимог щодо повернення взятих у нього коштів як авансовий платіж за придбання приміщення конюшні та відмова позивача продати майно за раніше обумовлену ціну оскільки дані вимоги не є предметом розгляду даної справи та не доведені належними та допустимими доказами по справі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, апеляційна скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача фермерського господарства «ОСОБА_3» ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Березнівського районного суду від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді О.С. Малько

Н.М. Ковальчук