АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/4733/16-ц Головуючий суддя І інстанції Єрмоленко В. Б.
Провадження № 22-ц/790/5617/16 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: «захист прав споживачів»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Гуцал Л.В., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря: Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківводоканал», треті особи Харківська міська рада, Державне підприємство «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», про захист прав споживачів,-

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати неправомірною відмову КП «Харківводоканал» у проведенні повірки встановленого в її квартирі приладу обліку споживання води, стягнути на відшкодування завданої їй моральної шкоди 150 000 гривень, зобовязати КП «Харківводоканал» провести планову повірку приладу обліку спожитої води за рахунок коштів підприємства, що надає послуги з водопостачання.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено судове засідання на 13 липня 2016 року.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а ухвалою від 27 липня 2016 року - визнано неподаною та повернуто заявникові на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, справу передати для подальшого розгляду до того ж суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується, суддя виходив із того, що позовну заяву було подано ОСОБА_1 без дотримання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України, у встановлений ухвалою від 18 липня 2016 року строк позивач недоліки позову не усунула, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України заява підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.

Проте погодитися з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені частинами 1 та 2 ст. 119 ЦПК України, відповідно до яких позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (ч. 1 ст. 120 ЦПК України).

Залишаючи позов ОСОБА_1 без руху, суддя районного суду зазначила, що в позовній заяві не викладено чіткого змісту позовних вимог, обставини, якими позивач їх обґрунтовує, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, не сплачено судовий збір.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 за формою та змістом відповідає вимогам, викладеним у ч. ч. 1, 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки в ній зазначено: зміст позовних вимог - визнання неправомірною відмову КП «Харківводоканал» у проведенні повірки встановленого в квартирі позивача приладу обліку споживання води, стягнення на відшкодування завданої їй моральної шкоди 150 000 гривень, зобовязання КП «Харківводоканал» провести планову повірку приладу обліку спожитої води за рахунок коштів підприємства, що надає послуги з водопостачання, міститься прохання про призначення експертизи, висновок якої має бути доказом у справі, а також зазначено, що до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, для інших учасників процесу, що підтверджується відсутністю складеного працівниками канцелярії суду відповідного акту.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху та її повернення, суддя послався на недоліки, які є формальними та не можуть бути підставою для обмеження передбаченого Конституцією України права звернення до суду.

Крім того, суддя не звернув уваги на те, що ухвалою від 14 червня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 вже відкрито і зазначені в ухвалі про залишення позову без руху недоліки можуть бути усунені під час проведення попереднього судового засідання в порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Оскільки передбачені цивільним процесуальним законом підстави для визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та її повернення відсутні, ухвалу судді не можна вважати такою, що постановлена з дотриманням вимог закону.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала судді - скасуванню, з направленням позовної заяви ОСОБА_1 до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківводоканал», треті особи Харківська міська рада, Державне підприємство «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», про захист прав споживачів направити до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді