АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А.І.

суддів: Лисака І.Н., Міцнея В.Ф.

секретар: Шерівська Ю.А.

з участю сторін: ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

09 березня 2016 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.03.2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів обєднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 27 лютого 2009 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3. Від шлюбних відносин 26.09.2009 року, у них народився син ОСОБА_5, та 03.01.2013 року народилася донька ОСОБА_6, які проживають з нею та знаходиться на її повному утриманні. З листопада 2015 року відповідач пішов із сім»ї, вони проживають окремо.

____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/666/2016 р. Головуючий у І інстанції:Галичанський О.І.

Категорія: 48 Суддя-доповідач: ОСОБА_7

За час окремого проживання відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча матеріально забезпечений, участі у вихованні, духовному та фізичному розвитку дітей не приймає.

Відповідач приховує свої доходи, стверджує що ніде не працює, однак їй відомо, що він отримує доходи від підприємницької діяльності, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб відповідач не має, тому він в змозі надавати матеріальну допомогу, сплачувати аліменти, оскільки він працездатний, стан здоров'я його задовільний.

Просила стягувати з ОСОБА_3 на її користь на утримання дітей в розмірі ? частки від всіх його видів заробітку та доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня предявлення позовудо досягнення ними повноліття.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 09 березня 2016 року і до їх повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції при частковому задоволенні вимог не враховано дійсні обставини справи та неправильно враховано мінімальний розмір аліментів, який повинні забезпечувати батьки у рівних частках та утримання дитини.

Крім того, зазначає, що у відповідача інших неповнолітніх дітей чи інших осіб на утримання немає, і жодних стягнень з нього не проводиться, він є повнолітньою, працездатною, матеріально-забезпеченою особою, яка за законом зобовязана на належному рівні утримувати свою дитину.

Просила змінити рішення суду першої інстанції, та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, якщо неповно зясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення аліментів в сумі по 500 гривень на кожну дитину суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ніде не працює, стабільного доходу не має, тому сплачувати аліменти в більшому розмірі не буде мати можливості.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Оскільки дитина проживає з матір'ю, батько - відповідач по справі, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Враховуючи, що відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання дитини, аліменти підлягають стягненню за рішенням суду.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, за змістом ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегією суддів встановлено що, відповідач офіційно не працює, але отримує мінливий, нерегулярний дохід, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., меншій ніж просила позивачка, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, але не врахував ту обставину, що відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні немає, і жодних стягнень з нього не проводиться, він є повнолітньою, працездатною, матеріально-забезпеченою особою, яка за законом зобовязана на належному рівні утримувати свою дитину.

Судом першої інстанції неправильно враховано мінімальний розмір аліментів, які повинні забезпечувати батьки у рівних частках та утримання дитини, тому сума стягуваних аліментів не буде відповідати їх інтересам та потребам.

При визначенні розміру стягуваних аліментів, крім всіх наведених обставин, слід також враховувати, що прожитковий мінімум для дитини до 6 років на момент ухвалення рішення судом першої інстанції становив 1167 грн., для дитини віком від 6 до 18 років 1455 грн., тому кожен з батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення в частині розміру аліментів.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів колегія суддів враховує потреби дитини з урахуванням її віку, стану здоров'я та вимоги статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», та зазначає, що аліменти в сумі 500,00 гривень щомісячно не відповідають розміру прожиткового мінімуму, рівню інфляції та чинному законодавству України.

Враховуючи всі обставини справи та представлені сторонами докази, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині розміру стягуваних аліментів, а саме слід стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 гривень, а на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 600 гривень . В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 березня 2016 року, змінити .

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 гривень, щомісячно починаючи з 09 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 03 січня 2013року народження у розмірі 600 гривень, щомісячно починаючи з 09 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: