27.04.2016 Справа № 756/956/13- ц
унікальний № 756/956/13-ц
провадження № 4-с/756/89/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Романенко Ю.С. про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2016 року ВП № 39547054; постанови про закінчення виконавчого провадження від 10 березня 2016 року ВП № 39547054 в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору; зобов'язання відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винести постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 28 серпня 2013 року державним виконавцем ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 39547054 з виконання виконавчого листа №2/756/1361/13, виданого 14.08.2013 року Оболонським районним судом м. Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №014/0398/3/19557 від 08.07.2008 року, укладеним між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,20 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Ерсте Банк» за Генеральною кредитною угодою №011/1975/10/22585 від 11.09.2008 року та кредитним договором №011/1975/10/22585 від 11.09.2008 року у розмірі 1278582,96 грн.

15 січня 2016 року ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», звернувся до державного виконавця з заявою про закриття виконавчого провадження у зв'язку з тим, що виконавчий документ виконаний ОСОБА_1 добровільно в повному обсязі шляхом сплати грошових коштів на рахунок стягувача.

У зв'язку з цим 10 березня 2016 року державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 127858,29 грн., постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 116,82 грн., постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», якою також постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій винесено в окремі виконавчі провадження.

Заявник вказує, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та постанова про закінчення виконавчого провадження в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є незаконними.

Зокрема заявник зазначає, що нарахування боржнику виконавчого збору у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню, що становить 127858,29 грн., суперечить вимогам ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в такому розмірі виконавчий збір стягується з разі, якщо боржником рішення суду добровільно не виконано і воно було виконано державним виконавцем примусово. У разі добровільного виконання боржником рішення суду підлягає стягненню виконавчий збір у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. До вказаного висновку прийшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 14 березня 2012 року при розгляді справи № 6-47892ск11.

На підставі викладеного заявник просить визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Романенко Ю.С. від 10.03.2016 року про закінчення виконавчого провадження в частині щодо винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, а також постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2016 року, та зобов'язати ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві винести постанову виконавчому провадженні № 39547054 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Представник заявника в судовому засіданні викладені у скарзі вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, надав до суду копію матеріалів виконавчого провадження та заяву про розгляд скарги без участі представника ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

Представник стягувача ПАТ «Фідобанк» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд скарги за відсутності представника банку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.378 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 28 серпня 2013 року державним виконавцем ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 39547054 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/1361/13, виданого 14.08.2013 року Оболонським районним судом м. Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №014/0398/3/19557 від 08.07.2008 року, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В. за реєстровим номером 1864, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,20 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шандибою Л.І. за реєстровим номером 2828, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Ерсте Банк» за Генеральною кредитною угодою №011/1975/10/22585 від 11.09.2008 року та кредитним договором №011/1975/10/22585 від 11.09.2008 року у розмірі 1278582,96 грн., шляхом проведення прилюдних торгів, визначивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 728392 грн.

Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення до 02 вересня 2013 року.

27 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 та заборону здійснювати відчуження майна боржника.

24 лютого 2014 року державним виконавцем роздруковано Інформаційну довідку з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника ОСОБА_1

28 квітня 2014 року державним виконавцем боржнику ОСОБА_1 направлено вимогу про допуск 22 травня 2014 року державного виконавця до квартири для накладення арешту та опису майна з метою подальшої його реалізації, а 22 травня 2014 року складено акт про те, що двері квартири ніхто не відчинив.

15 січня 2016 року ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано заяву ПАТ «Фідобанк» (правонаступника стягувача) про закінчення виконавчого провадження та відмову від примусового виконання рішення у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 виконавчий документ виконав у повному обсязі в добровільному порядку шляхом сплати грошових коштів на рахунок стягувача.

У зв'язку з цим 10 березня 2016 року головним державним виконавцем Романенко Ю.С. була винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 127858,29 грн. (у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду самостійно у строк до 02 вересня 2013 року), постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 116,82 грн., постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», якою також постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій винесено в окремі виконавчі провадження.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Проте положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону передбачено, що державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

Відповідно до ч.3 ст. 27 Закону у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передання стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ст.ст. 52, 62 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає у його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Нерухоме майно реалізується виключно на прилюдних торгах.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Вказаний висновок викладений у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України по справі № 3-217гс14 від 28 січня 2015 року.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається факту вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема складання акту опису й арешту майна боржника, оцінки майна боржника, реалізації майна на прилюдних торгах.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що боржником в добровільному порядку виконано рішення суду, при цьому державним виконавцем не вчинялися передбачені законодавством заходи примусового виконання рішення, постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Романенко Ю.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 127858,29 грн., винесену 10 березня 2016 року у виконавчому провадженні №39547054, слід визнати незаконною та скасувати.

Виходячи з вищенаведеного підстав для задоволення інших вимог скарги суд не вбачає. Суд вважає, що визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору є достатнім способом поновлення порушених прав боржника.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст.ст. 1, 25, 27, 28, 32, 49, 52, 62 Закону України «Про виконавче провадження»,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Романенко Ю.С. про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2016 року ВП № 39547054, якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 127858,29 грн.

В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Маринченко