АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/4083/15-ц 22-ц/774/760/К/16
Справа №216/4083/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/760/К/16 суддя: Бондарєва О.І.
Категорія - 39 (IV) Суддя-доповідач - Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.,

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

за участі секретаря - Євтодій К.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про встановлення факту володіння, та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про встановлення факту прийняття спадщини за законом.

Позовні вимоги неодноразово уточнювались, в останній редакції позовних вимог від 19.10.2015 року, позивач просив суд встановити факт прийняття спадщини у вигляді спірної земельної ділянки його батьком після смерті бабусі, та визнати за ним право власності на цю земельну ділянку у порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки отримати спадщину в органах нотаріату не представляється можливим.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_4.

Після його смерті позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого 17.09.2015 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М., реєстровий номер №1-1197, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 10, на домоволодіння АДРЕСА_1. За вказаним свідоцтвом земельна ділянка, на якій розташоване зазначене домоволодіння, перейшла у користування до позивача.

Постановою від 07.09.2015 року Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку під цим домоволодінням, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Проте, спадкодавець ОСОБА_4 прийняв спадщину, оскільки після смерті своєї матері, ОСОБА_6, був зареєстрований та фактично проживав з нею. Більш того, йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 02.02.2007 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М., реєстровий номер 1-369, за яким земельна ділянка, площею 1 000 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6, на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДП, виданого на її ім'я Криворізькою міською Радою народних депутатів 21 жовтня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2693, перейшла у його власність.

Однак, у встановленому законом порядку він не встиг за своє життя зареєструвати право власності на цю ділянку. Хоча, вчинив дії, спрямовані на його реалізацію. Так, 10.03.2006 року на його ім'я Криворізьким міським правлінням земельних ресурсів була видана довідка №103-НО про визначення нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2016 року позивачу відмовлено в задоволенні його уточнених позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Спірна земельна ділянка була набута у власність спадкодавця правомірно в порядку спадкування за законом, тому вона може бути успадкована ОСОБА_2 Зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчує реєстрацію права власності спадкодавця на частину спадкового майна, право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за життя ОСОБА_4 успадкував за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_6, домоволодіння АДРЕСА_1, та земельну ділянку, площею 1 000 кв.м., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, за вище вказаною адресою, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 02.02.2007 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, реєстровий номер №1-369 (а.с.34).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП ДОР «КБТІ» від 22.02.2007 року, право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.10 - копія свідоцтва про смерть).

Як убачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 17.09.2015 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М., реєстровий номер 1-1197, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, нерухоме майно, яке за життя належало померлому, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, перейшло у спадок його сину ОСОБА_2 (а.с.53).

Постановою Першої Криворізької державної нотаріальної контори від 07.09.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку під цим домоволодінням, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с.58).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, тому в задоволенні позову слід відмовити

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку, що входить до складу спадщини ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального права, що відповідно до вимог ч.4 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування такого рішення та ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення по справі.

Як встановлено судом першої інстанції та убачається із матеріалів справи за життя ОСОБА_4 успадкував за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_6, домоволодіння АДРЕСА_1, та земельну ділянку, площею 1 000 кв.м., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, за вище вказаною адресою, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 02.02.2007 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, реєстровий номер №1-369 (а.с.34).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП ДОР «КБТІ» від 22.02.2007 року, право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.10 - копія свідоцтва про смерть).

Як убачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 17.09.2015 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М., реєстровий номер 1-1197, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, нерухоме майно, яке за життя належало померлому, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, перейшло у спадок його сину ОСОБА_2 (а.с.53).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку йому було відмовлено, оскільки у спадкоємця відсутній документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку садкодавця ОСОБА_4

З наведеного вище випливає, що право власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку підлягало реєстрації, проте не було зареєстровано після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та не було одержано державний акт на вказану земельну ділянку відповідно до діючої на той час Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 р. № 43, та ст.ст. 125, 126 ЗК України, згідно з якими право власності па земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку, тобто ОСОБА_4 не було зареєстровано у відповідному органі державної реєстрації своє право власності на землю.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, зважаючи на те, що зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.02.2007 р., державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, за р. № 1-369, вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, належить вищевказана земельна ділянка, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП, виданого на її ім'я Криворізькою міською Радою народних депутатів 21 жовтня 1997 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2693, зазначене свідчить про те, що вказане майно було набуте у власність спадкодавця правомірно в порядку спадкування за законом, тобто на законних підставах, оскільки інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 3 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчує реєстрацію права власності спадкодавця на частину спадкового майна, право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку.

З огляду на вище наведене колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Слід також зазначити, що не підлягають задоволенню вимоги уточненої позовної заяви в частині встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно частини 1 статті 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Факт прийняття спадщини встановлюється судом у випадку вирішення питання про спадкування.

Враховуючи, необхідність задоволення позовних вимог позивача про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості зазначити у рішенні суду для якої мети встановлено цей юридичний факт.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про встановлення факту володіння, та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6, на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДП, виданого на її ім'я Криворізькою міською Радою народних депутатів 21 жовтня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2693 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: