Справа № 265/4955/16-ц
Провадження № 2/265/1957/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 вересня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа: Лівобережна районна адміністрація Маріупольської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником АДРЕСА_1. У вказаному житловому приміщенні разом із нею зареєстровані її онуки, відповідачі, які однак не мешкають у вказаному будинку протягом тривалого періоду часу, виїхавши за межі країни в серпні 2014 року. Протягом цього періоду відповідачі не приймають жодної участі в утриманні будинку, не сплачуючи витрати за комунальні послуги. Фактичне місце знаходження відповідачів невідоме. Оскільки комунальні послуги нараховуються також на кількість зареєстрованих у житлі осіб, то це ускладнює життя позивачки, яка змушена сплачувати комунальні витрати за свій будинок також й за відповідачів, які фактично не користується спірним житлом. Таким чином вважала, що залишаючись зареєстрованими АДРЕСА_1, однак не мешкаючи у такому будинку, відповідачі фактично втратили право користування ним, тому просила задовольнити позов.

У судовому засіданні позивачка на задоволені позову наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з'явились за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не надавши суду заяв про можливість проведення розгляду справи у їх відсутність.

Представник третьої особи, який діє на підставі довіреності, ОСОБА_4, не заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_1

На підставі того, що позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив рішення при заочному розгляді.

Допитавши свідків та вивчивши письмові докази, суд вважає, що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування від 14 березня 2003 року, посвідченого нотаріально, реєстр № 276, а також витягом про державну реєстрацію прав від 20 липня 2011 року (а. с. 6, 7).

Суд також встановив, що відповідачі, онуки позивачки, ОСОБА_2 з 19 жовтням 2012 року та ОСОБА_3 з 16 квітня 2014 року, зареєстровані в АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, а також довідкою про склад родини від 13 грудня 2015 року (а. с. 9, 13, 14).

За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. При цьому житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом.

В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов'язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім'ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним.

За ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із актом від 25 липня 2016 року КСН «Ляпіно», складеним представниками КСН «Ляпіно», вбачається, що за свідченнями сусідів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи зареєстрованими АДРЕСА_1, фактично там не мешкають понад два роки (а. с. 8).

Допитані у судовому засіданні свідки, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є сусідами позивачки, в судовому засіданні вказували, що вони знайомі із мешканцями будинку АДРЕСА_1, де мешкає позивачка разом зі своїм чоловіком та сином. Натомість, де мешкають або можуть перебувати два онуки ОСОБА_1, їм невідомо, які однак раніше мешкали по АДРЕСА_1, оскільки свідки не бачили ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_3 протягом останніх двох-трьох років.

Таким чином суд встановив, що відповідачі, які приходяться онуками позивачці, не мешкають у спірному житловому приміщенні, залишаючись зареєстрованими в АДРЕСА_1, тим самим чинять перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним їй майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У судовому засіданні було підтверджено відповідними доказами, що відповідачі не мешкають разом із позивачкою у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, що свідчить про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право користування буд. АДРЕСА_1.

На підставі наведеного суд вважає необхідним захистити право власності позивачки шляхом визнання відповідачів такими, що втратлив право користування буд. АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа: Лівобережна районна адміністрація Маріупольської міської ради, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду іншими учасниками процесу може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя