АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2016 року

по справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про розірвання кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 31.03.2008 року між нею та ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступник ПАТ «Фідобанк») укладено кредитний договір №014/3731/2/12577 про надання кредиту у розмірі 23230 доларів США для інвестування будівництва однокімнатної квартири у м. Полтаві, яка досі не побудована. В цей же день з метою забезпечення вказаного кредитного договору укладено іпотечний договір №014/3731/2/12577 про заставу цієї квартири.

У звязку з нестабільною фінансовою ситуацією в країні, збільшенням офіційного курсу долара по відношенню до гривні, заволодіння шахрайським шляхом даними кредитними коштами, вона з обєктивних причин порушила боргові зобовязання та не могла в обумовлені строки погашати кредитну заборгованість. 04.04.2014 року вона направила на адресу банку листа, згідно якого повідомила про зупинення нею сплати кредитних коштів та про розірвання кредитного договору. Одночасно просила припинити нарахування відсотків, штрафу/пені та визначити сталу суму заборгованості у гривнях відносно курсу долара США на день укладення кредитного договору. Однак відповідь на лист нею не отримана, що можна розцінювати як погодження банку на її пропозицію, викладену у листі.

Окрім цього, вона не працевлаштована, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому просила суд з 04.04.2014 року кредитний договір №014/3731/2/12577 від 31.03.2008 року, укладений між нею та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступник ПАТ «Фідобанк») розірвати.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про розірвання кредитного договору залишено без задоволення.

З судовим рішенням не погодився ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зокрема вказує на наявність підстав для розірвання кредитного договору, оскільки він не виконується стороною, з обєктивних причин, і про це, було банк належним чином повідомлено.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014/3731/2/12577, згідно якого кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надав позичальнику кредит в сумі 23230 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 30.03.2038 року, зі сплатою 12, 00 відсотків річних ( а.с.9).

Пунктом 1.3 договору визначено, що повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється Позичальником щомісячно, відповідно до графіку платежів, наведеного в Додатку № 1 цього Договору.

Дані кредитні кошти призначені для інвестування в обєкт нерухомого майна, яким є однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до Договору № 05-080 про участь у Фонді фінансування будівництва від 25.02.2008 року, укладеного між ТОВ «Інвестиційна компанія «Полтавабудінвест» та позичальником (п. 2.1 Договору).

Договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного погашення кредитної заборгованості (суми кредиту, відсотків за користування, комісій, штрафів та пені). (п.8.1 Договору).

Пунктом 11.1 договору сторони засвідчили, що невідємною частиною договору є Додаток № 1-Повідомлення позичальника фізичної особи про умови надання споживчого кредиту ( з додатком, яким визначається графік платежів за договором).

Згідно повідомлення позичальника фізичної особи про умови надання споживчого кредиту ВАТ «Ерсте Банк» (Кредитор), яке отримано під розпис позичальником ОСОБА_3 визначено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе позичальник. (а.с.76-78).

12.01.2010 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору №014/3731/2/12577 від 31.03.2008 року. (а.с.15-17).

31.03.2008 року, з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між позивачем (іпотекодавець) та відповідачем (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки №014/3731/2/12577, згідно якого іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобовязань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого за цим договором. Предметом іпотеки є майнові права на однокімнатну квартиру №34 на 09 поверсі, загальною площею 39,93 метрів квадратних у будинку №11 по бульвару Боровиковського у м. Полтаві, будівництво якої не завершене, яка в майбутньому стане власністю іпотекодавця - до оформлення правовстановлюючих документів та належної реєстрації права власності на вищевказану квартиру, яка після оформлення правовстановлюючих документів та належної реєстрації права власності стане забезпеченням виконання зобовязань іпотекодавцем за кредитним договором. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу 31.03.2008 року та зареєстрований під №689. (а.с.19-21).

Згідно наданого розрахунку станом на 26.10.2015 року позивач має заборгованість перед банком в сумі 20028,85 доларів США та 33110,09 гривень пені, що в перерахунку на гривню за курсом НБУ станом на 26.10.2015 року (1 долар США +22,574677 грн.) становить 485254,90 грн., з яких :

-1226,07 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом;

-15567,22 доларів США строкова заборгованість за кредитом;

-3235,56 доларів США - сума відсотків;

-9237,88 грн. - сума пені, нарахована за порушення термінів повернення кредиту;

-23872,21 грн. - сума пені, нарахована за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом.(а.с.24-32).

04.04.2014 року позивач ОСОБА_3 направила на адресу банку листа, згідно якого повідомила про зупинення сплати коштів за кредит та про розірвання кредитного договору. Одночасно просила припинити нарахування відсотків, штрафу/пені та визначити сталу суму заборгованості у гривнях відносно курсу долара США на день укладення кредитного договору. (а.с. 59).

Ч.1 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зокрема, ст.652 ЦК України визначено підстави для зміни або розірвання договору у звязку з істотною зміною обставин, а саме у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Так, звертаючись до суду з позовом позивач зазначила обставини, а саме нестабільну фінансову ситуацію в країні, збільшення офіційного курсу долара, погіршення її матеріального стану, як суттєві.

Ч. 2 ст. 652 ЦК України зазначено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин.

Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

При цьому, суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач.

Таким чином, виходячи із обставин справи, враховуючи вказані норм чинного законодавства та висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2001 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), місцевий суд прийшов до вірного висновку про недоведеність ОСОБА_3 підстав для розірвання кредитного договору у звязку з істотною зміною обставин, оскільки саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України, так як зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивача, як на підставу для розірвання кредитного договору, в частині заволодіння шахрайським шляхом кредитними коштами іншими особами, оскільки дані твердження не звільняють позичальника від належного виконання взятих на себе договірних зобовязань.

Разом з тим, не може бути підставою для розірвання кредитного договору тяжкий матеріальний стан позивача, її непрацевлаштованість, наявність на утримання двох неповнолітніх дітей, а також відсутність відповіді банку на її пропозицію щодо зупинення сплати кредитних коштів та про розірвання кредитного договору, оскільки розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини, що склалися між сторонами і їм надана належна правова оцінка. В судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткової юридичної оцінки не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом дотримано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведених вимог закону ОСОБА_3 не виконала, а тому свій позов не довела.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим не вбачається підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ________________ ОСОБА_1