Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дербенцевої Т.П.,

суддів: Гвоздика П.О., Ізмайлової Т.Л.,

ПоповичО.В., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності

за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника на рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, в якому просив суд припинити право власності ОСОБА_4 на 1/3 частку у спільному майні у квартирі АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, який був його батьком. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом після смерті батька є він (позивач), його брат ОСОБА_5, який відмовився від своєї частки на його користь на підставі мирової угоди від 20 грудня 2012 року, що визнана судом, та відповідач. Своє право на 2/3 частки спірної квартири він зареєстрував у встановленому законом порядку. Відповідач, яка була дружиною батька, також прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 та набула право на 1/3 частку спірної квартири. Дана частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Зазначав, що припинення права власності на частку у спільному майні не завдасть відповідачу шкоди.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2015 року, позов задоволено.

Припинено право власності на 1/3 частку у спільному майні ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2, стягнуто на її користь компенсацію її вартості у розмірі 95 842 грн, що внесено ОСОБА_3 на рахунок № НОМЕР_1 ТУ ДСА у Львівській області згідно квитанції № 179 від 12 червня 2014 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на належну ОСОБА_4 1/3 частку квартири АДРЕСА_2.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 40, 6 кв. м та житловою площею 27 кв. м належить сторонам у частках - ОСОБА_3 - 2/3, а ОСОБА_4 - 1/3.

Крім частки у спірній квартирі ОСОБА_4 має у власності квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 58, 8 кв. м, житловою 35, 3 кв. м, та будинок АДРЕСА_4 загальною площею 43, 6 кв. м та житловою 19, 4 кв. м.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

На підставі ст. 365 ЦК України може бути припинено право власності співвласника на частку у спільному майні за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-68цс14 від 02 липня 2014 року).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що частка ОСОБА_4 у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 є незначною, спільне володіння й користування квартирою сторонами є неможливим, ОСОБА_4 має у власності іншу житлову нерухомість, доказів про істотність шкоди її інтересам у разі припинення права на 1/3 частку у спірній квартирі не надала.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 не зазначає, яка істотна шкода завдається їй у зв'язку з припиненням права на 1/3 частку у квартирі АДРЕСА_2, а тому в частині незгоди із припиненням її частки на спірну квартиру касаційна скарга є необґрунтованою.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи скарги щодо розміру присудженої ОСОБА_4 компенсації за частку у праві власності.

Розмір грошової компенсації у порядку ст. 365 ЦК України визначається відповідно до дійсної вартості нерухомого майна на час розгляду справи.

На обґрунтування висновків щодо вартості частки відповідача суд посилався на дійсну ринкову вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 23 березня 2014 року, яка встановлена за результатами судової інженерно-технічної експертизи № 4228 у розмірі 287 524 грн (вартість 1/3 частки - 95 842 грн).

ОСОБА_4 із висновками експерта в дослідженні № 4228 не погодилася та зазначала, що експерт значно занизив значення вартості 1 кв. м досліджуваної квартири порівняно із вартістю 1 кв. м аналогічних об'єктів нерухомості.

Визначаючи вартість спірної квартири, експерт зменшив розмір вартості аналогічних об'єктів, із якої визначав середнє значення для встановлення вартості досліджуваної квартири, на 10 %, що за його доводами є знижкою на торгах, та на 5 % на ріелторські послуги (а. с. 53).

Разом з тим, стягнення на підставі ст. 365 ЦК України за своєю правовою природою є примусовим, оскільки слугує захистом майнових інтересів особи, частка якої у спільному майні припиняється за встановлених диспозицією наведеної норми обставин, та присуджується без згоди цієї особи, тобто не є результатом договірної домовленості сторін.

Сумніви щодо обґрунтованості висновку експерта № 4228 виникли в ОСОБА_4 й з огляду на існування висновку № 062/14 судової будівельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні від 16 грудня 2014 року, де вартість квартири АДРЕСА_2 станом на

23 березня 2014 року становить 466 940 грн, який надано в апеляційну інстанцію (а. с. 220).

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи.

За журналами судових засідань суд першої інстанції не ставив на обговорення письмове клопотання відповідачки про призначення повторної експертизи.

Апеляційний суд, відмовивши у задоволенні поданого до апеляційного суду клопотання відповідачки про призначення повторної експертизи, не врахував вказаних вимог закону.

Відхиляючи апеляційну скаргу відповідачки, в ухвалі не навів мотивів відхилення апеляційної скарги у частині незгоди із розміром присудженої компенсації за частку у праві власності, а тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.П. Дербенцева

Судді: П.О. Гвоздик

Т.Л. Ізмайлова

О.В. Попович

О.М. Ситнік