Справа № 444/2780/15-ц
Провадження № 2/444/102/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Мариняк Н.В.

за участі позивача за первісним позовом ОСОБА_1, представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2, представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним свідоцтва про право власності, рішення виконкому ОСОБА_5 сільської ради, витягу про державну реєстрацію прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом звернулась до суду з позовом до відповідача за первісним позовом про визнання таким, що втратив право користування житлом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником будинку в с. Камяна Гора, вул. Б. Хмельницького, 75. Відповідач з часу реєстрації не проживає в будинку. Відтак просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

Відповідач подав зустрічний позов до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради, третя особа КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» про визнання недійсним свідоцтва про право власності, рішення виконкому ОСОБА_5 сільської ради, витягу про державну реєстрацію прав. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 28.01.2015 року він отримав тяжкий перелом гомілки, його лікування тривало з 28.01.2015 року по 04.08.2015 року. Вказав, що до травми він постійно перебував за місцем реєстрації, допомагав по господарству, часто ночував. Зазначив, що жодних згод на передачу у спільну чи часткову власність житлового будинку він не давав, приватизація відбулася без його відома. Просив визнати недійсними свідоцтво про право власності, рішення виконкому сільської ради, витяг про державну реєстрацію прав.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги повністю, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечила, просила відмовити у зустрічному позові повністю. Пояснила, що відповідач є прописаним у будинку, це вона його прописала, але ні він, ні його батько їй не допомагали. Племінник народився і проживає у будинку під номером 85. Вона його прописала за власною ініціативою. Наголосила, що там, де проживає відповідач, все на нього приватизовано. Подала до суду письмову заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності за вимогами по зустрічному позові.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги повністю, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечив, просив відмовити у зустрічному позові повністю. Пояснив, що позивач не може отримати субсидію, тому вона звернулася до суду. Вказав, що цей будинок не є ні державним, ні комунальним майном, запис у по господарській книзі підтверджує право власності. Будинок у власність не передавався. Рішенням сільської ради лише надано дозвіл на оформлення, а не на передачу у власність. Усно просив застосувати наслідки спливу позовної давності до зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_3 - в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зустрічний позов підтримав, просив такий задовольнити повністю. Пояснив, що відповідач у віці 13 років був зареєстрований у будинку, ніхто з реєстрації його не знімав. У звязку з отриманою травмою відповідач тимчасово проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1987 року відповідач проживав ІНФОРМАЦІЯ_2 один-два дні на тиждень. Окрім цього відповідач короткочасно перебував за кордоном на заробітках. Відповідачу про приватизацію стало відомо з моменту отримання позовних матеріалів.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради в судовому засіданні вирішення позовних вимог за первісним позовом залишив на розсуд суду, заперечив проти скасування реєстрації права власності за позивачем з тих підстав, що позивач проживала у цьому будинку з народження, подала заяву і їй було видано рішення. Будинок № 85 раніше було зареєстровано за матірю позивача.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні надав наступні покази. Він є братом позивачки. Василь (відповідач) один раз його послухав і допоміг сестрі, коли та була в лікарні. Відповідач живе через десять будинків, а в будинку його сестри не проживав ні одного дня. Він майже постійно ходить до сестри. Він шість років перебуває на пенсії, ніде після цього не працював. Від позивачки проживає приблизно через 15 будинків. У 2014 році сестра навесні потрапила в лікарню. Йому було відомо про приватизацію, бо він з сестрою разом подавали документи на приватизацію. Він буває в сестри день через два, але не ночує, коли вона є в хаті. Він бачив ОСОБА_4, коли той приходив в гості. Коли була приватизація, ОСОБА_4 перебував за межами України.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні надала наступні покази. Вона є рідною сестрою позивачки. Коли помер батько, у них погіршилися стосунки. Вона з позивачкою працювали на птахофабриці. Порадила стати на чергу на квартиру, і, на всякий випадок, прописати похресника. Відповідач в тому будинку не жив, хіба прибігав за цукерками. Відповідач вчився, був в армії, перебував на заробітках в Чехії. Відповідач ні одного дня не прожив в будинку позивачки, заходив у вісімдесятих роках за цукерками. Вона в позивачки буває по святах, приблизно 2-4 рази на рік.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні надала наступні покази. Вона проживає близько їхніх будинків, але вона не бачила, щоб в будинку позивачки проживав відповідач. Відповідач не допомагав позивачці. Вона не ходить на роботу з 55 років, в будинку позивачки буває 1-2 рази на тиждень, в тому числі ввечері, але відповідача там нічого нема.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні надала наступні покази. Вона є сусідкою сторін. Відповідач не допомагає позивачці. Вона бачила відповідача в будинку позивачки, ще як той був дитиною. В будинку позивачки вона буває близько двох разів на тиждень, але речей відповідача там не бачила, оскільки той проживає в іншому будинку з жінкою і дітьми.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні надав наступні покази. Він є братом відповідача. ОСОБА_11 в будинок давно прописала бабуся. ОСОБА_11 допомагав позивачці. Він чув від брата, що той йде допомагати позивачці. В лютому був один рік як брат зламав ногу. Про приватицію будинку йому не було нічого відомо. Його брат проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 зі сімєю, а не у позивачки, якій приходив допомагати.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні надала наступні покази. Вона є дружиною відповідача, з яким одружилась в 2003 році. Відповідач ходив до позивачки в гості, щоб допомогти, сіяв пшеницю, виорював картоплю. Казав, що деколи в неї проживав. Коли відповідач був у лісі, йому на ногу впало дерево, внаслідок чого лікується з 27 січня 2015 року по теперішній час. Вона утримує відповідача. Позивачка їй не допомагала. Одного разу позивачка, коли готувалась до операціії, сказала їй робити на обід, і вона прийшла і робила. Свекор помер у 2014 році. Вони тепер до позивачки в гості не ходять.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надав наступні покази. Він є братом відповідача, якого в будинок прописала бабуся, але той проживав в будинку батьків. Він прийшов з армії в 1990 році, працював шофером. З відповідачем їздили за кордон з 2000 року, потім захворів батько і відповідач менше їздив. Він рідко буває в рідному селі, приблизно один два рази на рік, постійно в розїздах. Відповідач зі сімєю проживав і проживає в будинку батьків, а не в будинку позивачки.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні надала наступні покази. ОСОБА_15, її бабуся, була хвора на цукровий діабет. Вона і її батько, ОСОБА_16, приходили до бабусі, допомагали тій по господарству, возили дрова і сіно. Коли тітка, ОСОБА_1, отримала квартиру по місцю роботи, бабуся сказала, що прописала її брата ОСОБА_11. Коли тітка прописала брата, то там не була прописана. Бабця померла в травні 1989 року. Після смерті бабці тітка приїжджала. Коли був здоровий батько, то він допомагав. Вона теж допомагала корову пасти. Її брат і інші брати допомагали, зокрема клали плитку на підлогу. ОСОБА_11 поламав ногу і близько двох років лікувався. За ним доглядала дружина. У 1987 році їй було 6 років, а братові 11 років.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази.

З копії рішення ОСОБА_5 сільської ради № 3 від 17.06.2011 року вбачається, що вирішено оформити право власності на житловий будинок по вул. Б. Хмельницького, 75 в с. Камяна Гора на імя ОСОБА_1, видати свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Б. Хмельницького, 75 в с. Камяна Гора ОСОБА_1

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.10.2011 року та витягу про державну реєстрацію прав № 31659103 вбачається, що будинок в с. Камяна Гора, вул. Б.Хмельницького, 75, в цілому належить ОСОБА_1.

З довідки про склад сімї № 659 від 26.11.2015 року вбачається, що за адресою: с. Камяна Гора, вул. Б.Хмельницького, 75, зареєстровані позивачка та відповідач.

З довідки № 465 від 30.06.2011 року, виданої ОСОБА_5 сільською радою, вбачається, що ОСОБА_4 дійсно зареєстрований, а не проживає ІНФОРМАЦІЯ_4.

З довідки № 176 від 14.03.2016 року, виданої ОСОБА_5 сільською радою, вбачається, що ОСОБА_4 дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, а зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6.

З Акту № 656 від 26.11.2015 року, складеного ОСОБА_5 сільською радою, вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, а проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8, зі сімєю.

З копії виписки № 33760 із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні в амбулаторно-поліклінічному закладі з 28.01.2015 року по 04.08.2015 року.

З копій погосподарських книг вбачається, що членами колгоспного двору в с. Камяна Гора по вул. Б. Хмельницького, 75, з 1986 року по 1996 рік були ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Також у судовому засіданні було оглянуто інвентаризаційну та реєстраційну справу на будинковолодіння в с. Камяна гора по вул. Б. Хмельницького, 75.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Із встановлених судом обставин випливають правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР (ЦК УРСР), Цивільного кодексу України (ЦК України).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

ОСОБА_1 є власником будинку в с. Камяна Гора, вул. Б.Хмельницького, 75, в цілому, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.10.2011 року та витягу про державну реєстрацію прав № 31659103.

Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Членами колгоспного двору в с. Камяна Гора по вул. Б. Хмельницького, 75, з 1986 року по 1996 рік були ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що підтверджується копіями погосподарських книг.

Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору в с. Камяна Гора по вул. Б. Хмельницького, 75 були ОСОБА_1 та ОСОБА_4, відтак оформлення права власності на жилий будинок лише за ОСОБА_1 порушило права ОСОБА_4

ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності за вимогами по зустрічному позові.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Судом встановлено, що право позивача за зустрічним позовом було порушене.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові від 03 лютого 2016 року по справі № 6-75цс15 Верховний Суд України сформулював наступну правову позицію щодо застосування ст. 261 ЦК України.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов'язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Обов'язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

Позивач за зустрічний позовом у зустрічній позовній заяві вказав, і його представник у судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_4 про приватизацію будинку стало відомо з моменту отримання позовних матеріалів.

Суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_6, який вказав, що «коли була приватизація, ОСОБА_4 перебував за межами України». Однак, відповідач за зустрічним позовом не вказує на те, що він довгий час перебував за межами України, натомість сам вказує у зустрічній позовній заяві, що він до отримання травми постійно перебував за місцем своєї реєстрації в будинку № 75, а в подальшому проживав ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, достатніх належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 не міг довідатися про порушення свого права при оформленні права власності на будинок в с. Камяна гора по вул. Б. Хмельницького, 75, суду не надано і не здобуто у судовому засіданні.

Натомість, постійно проживаючи ІНФОРМАЦІЯ_9 гора, ОСОБА_4 мав об'єктивну можливість знати про ці обставини.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Право власності на будинок в с. Камяна Гора, вул. Б.Хмельницького, 75 було зареєстровано 14.10.2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 31659103.

Позивач за зустрічним позовом звернувся до суду 03.02.2016 року.

Таким чином, строк позовної давності по вимогах зустрічного позову сплив.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що право позивача за зустрічним позови було порушено, строк позовної давності по вимогах зустрічного позову сплив, відповідач за зустрічним позовом заявив про застосування наслідків спливу позовної давності.

За таких обставин слід застосувати наслідки спливу позовної давності, в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити повністю.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо.

ОСОБА_1 є власником будинку в с. Камяна Гора, вул. Б.Хмельницького, 75, в цілому, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.10.2011 року та витягу про державну реєстрацію прав № 31659103.

ОСОБА_4 є зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується довідкою про склад сімї № 659 від 26.11.2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був відсутнім без поважних причин понад один рік, що підтверджується довідкою № 465 від 30.06.2011 року, виданою ОСОБА_5 сільською радою, довідкою № 176 від 14.03.2016 року, виданою ОСОБА_5 сільською радою, актом № 656 від 26.11.2015 року, складеного ОСОБА_5 сільською радою, показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_6, які підтвердили, що ОСОБА_4 проживав і проживає в будинку батьків за адресою с. Камяна Гора, вул. Б. Хмельницького, 85.

Доказів існування інших домовленостей між сторонами щодо користування будинком в с. Камяна Гора, вул. Б.Хмельницького, 75, немає.

За таких обставин позовну вимогу за первісним позовом слід задовольнити повністю.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 256, 257, 261, 267, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Первісний позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_11) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 75 по вул. Б. Хмельницького, с. Камяна Гора, Жовківського району Львівської області.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради, третя особа Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 802583 від 03.10.2011 року на житловий будинок № 75 по вул. Б. Хмельницького в с. Камяна Гора Жовківського району Львівської області, рішення виконкому ОСОБА_5 сільської ради № 3 від 17.06.2011 року по передачу у власність, витягу про державну реєстрацію прав № 31659103 від 14.10.2011 року, виданого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Оприск З. Л.