У х в а л а

іменем україни

27 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Маляренка А.В.,Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, Державної казначейської служби України, третя особа - прокуратура Закарпатської області, про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом, у якому з урахуванням уточнення просив стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» (далі − ПАТ «Закарпаттяобленерго»), Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, Державної казначейської служби України матеріальну шкоду в розмірі 38 305 грн 60 коп., моральну шкоду в розмірі 6 000 грн.

На обґрунтування позову зазначив, що у зв'язку з ДТП, що мала місце 20 грудня 2011 року на автодорозі Київ - Чоп, поблизу с. Глибоке, Ужгородського району, в рамках кримінальної справи за ч. 1 ст. 286 КК України, автомобіль ОСОБА_6 марки «Шевролет- Каптіва», д/н НОМЕР_1, як речовий доказ у справі було доставлено на штрафний майданчик Ужгородського РВУ МВС України в Закарпатській області. 18 листопада 2013 року вказаним правоохоронним органом здійснювалась передача даного автомобіля Ужгородському ВДВС. Однак під час даної процесуальної дії у присутності позивача, працівників Ужгородського РВУ МВС України в Закарпатській області та працівників виконавчої служби було виявлено значні пошкодження автомобіля позивача, а саме: даху автомобіля, задньої дверки багажника та розбито скло дверей, пошкоджені задні зовнішні світлові ліхтарі. На даху та біля транспортного засобу лежала купа будівельних матеріалів, такі як осколки цегли та штукатурки. У процесі огляді місця стоянки присутніми було з'ясовано, що зазначені вище механічні пошкодження виникли внаслідок падіння великого шару штукатурки та цегли з будівлі, що належить ПАТ «Закарпаттяобленерго». Згідно з висновком судового експерта від 09 січня 2014 року № 1 заподіяний ОСОБА_6 матеріальний збиток вказаної події становить 32 849 грн 80 коп. За проведення експертизи позивачем сплачено 175 грн 80 коп. З метою вирішення даного питання 20 серпня 2014 року позивач листом звернувся до ПАТ «Закарпаттяобленерго» з вимогою відшкодування шкоди, яка залишилася без відповідного реагування. Окрім того, ОСОБА_6 заподіяно моральну шкоду, яка полягає в психологічному стресові, надмірному хвилюванні та переживанні, що супроводжувалися сильним головним болем.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Закарпаттяобленерго» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 38 305 грн 60 коп., моральну шкоду в розмірі 6 000 грн. У решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Закарпаттяобленерго» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки винних дій або бездіяльності Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області та Державної казначейської служби України не встановлено, а тому у цій частині позову слід відмовити. ПАТ «Закарпаттяобленерго» допустило бездіяльність, не виконало свого обов'язку щодо утримання будівлі в належному стані, внаслідок чого відбувся обвал стіни та було пошкоджено автомобіль позивача марки «Шевролет-Каптіва».

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій в повній мірі погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначеним вимогам норм процесуального права не відповідають.

Судами встановлено, що 20 грудня 2011 року близько 18 год 20 хв. на автодорозі Київ&#8722;Чоп, поблизу с. Глибоке Ужгородського району мала місце ДТП за участю автомобіля, що належить ОСОБА_6

У результаті ДТП автомобіль отримав наступні пошкодження, характеру для ДТП: деформація кришки капоту зліва, пошкодження переднього лівого крила та підкрильника, передньої лівої фари, декоративної решітки спереду, декоративного переднього бамперу зліва, тріщин на лобовому склі зліва.

Як речовий доказ у кримінальній справі автомобіль, державний номерний знак НОМЕР_2, був поміщений на штрафмайданчик Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області.

18 листопада 2013 року Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області здійснювалася передача даного автомобіля Ужгородському відділу державної виконавчої служби. Однак під час цієї процесуальної дії у присутності позивача, працівників Ужгородського РВ УМВС та працівників виконавчої служби було виявлено значні нові пошкодження автомобіля позивача: даху автомобіля, задньої дверки багажника, розбите скло дверей, пошкоджені задні зовнішні світлові ліхтарі.

ОСОБА_6 звернувся до начальника УМВС України в Закарпатській області та прокурора Закарпатської області зі скаргами на протиправні дії окремих працівників Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області щодо пошкодження його автомобіля.

Листом УМВС України в Закарпатській області від 05 лютого 2014 року № 2/М-165/1 позивача повідомлено, що проведено службову перевірку, у процесі якої встановлено, що пошкодження транспортного засобу «Шевролет-Каптіва», державний номерний знак НОМЕР_2, під час його зберігання на спеціальному майданчику виникли від незалежних від працівників районного відділу міліції обставин. Неправомірних дій працівників Ужгородського РВ УМВС, які призвели до його пошкодження, не встановлено.

Листом Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області від 06 травня 2014 року № 38/4964 позивача також повідомлено, що у процесі службової перевірки встановлено, що пошкодження на автомобілі виникли внаслідок обвалу стіни сусідньої із штрафмайданчиком Ужгородського РВ будівлі, що належить ПАТ «Закарпаттяобленерго», за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 57, Ужгородський район Закарпатської області.

Належність будівлі ПАТ «Закарпаттяобленерго» підтверджується також наявною у справі копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 січня 2015 року.

Згідно з наявним у справі висновком судового експерта від 09 січня 2014 року № 1 заподіяний позивачу матеріальний збиток внаслідок вказаної події становить 32 849 грн 80 коп. За проведення експертизи позивачем сплачено 175 грн 80 коп., що підтверджується копією квитанції.

Зі змісту цього експертного висновку слідує, що експертом було враховано саме ті ушкодження, які зафіксовані під час огляду автомобіля 18 листопада 2013 року.

На виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 лютого 2015 року було проведено експертизу, про що складено відповідний висновок від 09 квітня 2015 року №23/122, з якого слідує, що вартість матеріального збитку становить 32 849 грн 80 коп.

Згідно з договором від 16 січня 2014 року № 104 АК/14 позивачем також було сплачено 5 280 грн витрат на правову допомогу.

Загальні положення про зберігання встановлені главою 66 «Зберігання» ЦК України. Статтею 949 ЦК України встановлено обов'язок зберігача повернути поклажедавцеві річ, передану на зберігання, в такому стані, в якому була прийнята на зберігання. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах (ст. 950 ЦК України), а збитки, завдані поклажедавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем згідно з вимогами ст. 951 ЦК України: у разі втрати (нестачі) речі − у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі − у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Таким чином, зберігач зобов'язаний повернути поклажедавцеві товар який був прийнятий на зберігання, а відшкодувати збитки зобов'язаний лише у випадку втрати (нестачі) або його пошкодження за наявності складу цивільного правопорушення (протиправність, збитки, причинний зв'язок),передбаченого ст. 614 ЦК України.

Згідно з Порядком тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 (далі - Порядок), відповідно до ст. 265-2 КУпАП України визначено, що після прибуття евакуатора уповноважена особа ДАІ робить у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, запис у протоколі про адміністративне правопорушення про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням, зокрема, типу, марки, державного реєстраційного номера, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується і доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку.

Відповідно до 19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України,Державної податкової адміністрації України, Верховного суду України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року, зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

Так, в рамках кримінальної справи № 1260711 постановою про визнання речовим доказом від 30 грудня 2011 року автомобіль ОСОБА_6 марки «Шевролет-Каптіва», як речовий доказ у справі, було залишено на зберігання на штрафному майданчику Ужгородського РВУ МВС України в Закарпатській області.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вищенаведеного не врахував, встановивши наявність заподіяного позивачу матеріального збитку внаслідок вказаної події, яка сталася на штрафному майданчику, у розмірі 32 849 грн 80 коп., помилково поклав відповідальність на ПАТ «Закарпаттяобленерго».

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України установлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій всупереч вимогам ст. ст. 212−214, 303 ЦПК України порушили норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак