1Справа № 335/4840/16-ц 2/335/1253/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 31 жовтня 2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 31 жовтня 2013 року.

Вивчивши подану позовну заяву, вважаю, що її слід повернути позивачу для подання до належного суду, виходячи з наступного.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонним судами ст. 107 ЦПК України.

Згідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як розяснено в п. п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач у позові зазначив, що 31 жовтня 2013 року між ним, як фізичною особою, та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 укладено договір оренди нежитлового приміщення. За умовами договору оренди, орендодавцем було передано відповідачу, як орендарю, у тимчасове користування за плату: будівлю кафе літ. А., загальною площею 45,0 кв. м із підлеглевою літньою площадкою, розташованою на земельній ділянці пл. 0,027 га., кадастровий номер земельної ділянки :03:041:0041, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 44 а (далі майно). Разом із нерухомим майном було передано 01 листопада 2013 року й інше рухоме майно (торгівельне обладнання, меблі), відповідно до акту прийому передач нежитлового приміщення. Строк оренди сторонами був визначений до 30 квітня 2014 року, додатковою угодою № 1 від 30 квітня 2014 року його продовжено до 30 квітня 2015 року. Відповідач ОСОБА_3 порушив умови договору, оренду плату не сплачує, має заборгованість за договором. ОСОБА_2 просить суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення від 31 жовтня 2013 року у загальній сумі 19 559, 22 грн.

Предметом даного позову є матеріально-правова вимога, заявлена позивачем до відповідача щодо стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 31 жовтня 2013 року, який укладено між ним, як фізичною особою, та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3

Тобто, позовні вимоги позивача стосуються саме нерухомого майна, яке розташовано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 44 а, що територіально відноситься до Комунарського району м. Запоріжжя.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при предявленні позову інших видів підсудності - загальної (ст. 109 ЦПК ), альтернативної (ст. 110), договірної (ст. 112) і підсудності, повязаних між собою вимог (ст. 113 ЦПК). Це означає, що предявлення позовів по справах, перерахованих у ст. 114 ЦПК України, в інші суди, крім зазначених в ній, не допускається.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при обєднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. (п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

Згідно ст. 115 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Відповідно до 4 ч. 3 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, враховуючи те, що в даному випадку позов повинен розглядатися за правилом виключної підсудності, а саме відповідно до вимог ч. 1 ст. 114 ЦПК України, зважаючи, що в даному випадку має місце спір, підвідомчий Комунарському районному суду м. Запоріжжя, суддя приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 31 жовтня 2013 року необхідно повернути позивачу для подання її до належного суду за місцезнаходженням нерухомого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 109, 114, 115, 121, 210, 293, 294 ЦПК України, суддя-,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 31 жовтня 2013 року - повернути позивачу.

Розяснити ОСОБА_2 право звернення з позовом до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: К.В.Гашук