АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 603/666/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Іванчук В.М.
Провадження № 22-ц/789/430/16 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Демкович Ю. Й., Ткач З. Є.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Монастириського районного суду від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання та зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Монастириського районного суду від 20 січня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її утримання в сумі 300 грн. щомісяця до досягнення сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 487,20 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про зміну розміру аліментів та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити її позов змінивши розмір аліментів та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування вимог посилається на те, що при винесенні рішення суд не в повнй мірі врахував обставини, які мають значення для правильного вирішення даної справи, а саме те, що відповідач є працездатною особою, має можливість працювати та на даний час знаходиться на роботі у Росії.

Апелянт та відповідач в судове засідання не з'явилися, хоч належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Монастириського районного суду від 20.01.2016 року в частині стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 не оскаржується.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення чуду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів, суд обґрунтовано виходив з того, що позивачкою не доведено підстав для збільшення розміру аліментів.

З даними висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія апеляційної інстанції, оскільки вони достатньо мотивовані, підтверджені доказами наявними в матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

У випадках, передбачених ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 23.02.2015 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісяця на кожну дитину до досягненян ними повноліття.

Звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів, позивач вказувала на те, що матеріальне становище відповідача покращилось, він закінчив відбувати покарання та знаходиться на заробітках в Росії, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 на даний час є безробітним, його матеріальне положення та стан здоров'я з моменту винесення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей не змінились, додаткового заробітку не має, не змінилось і стоновище позивачки.

Доводи апелянта, що суд безпідставно відмовив їй у збільшенні розміру аліментів, оскільки відповідач має можливість працювати та на даний час знаходиться на роботі у Росії не заслуговують на увагу як необгрунтовані.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Для визначення підстав для збільшення розміру аліментів необхідно встановлювати юридично важливі обставини, визначені ст. 192 СК України, які б підтверджували саме зміну, погіршення або поліпшення матеріального або сімейного стану платника та одержувача аліментів, а також їх здоров'я. При цьому, позивачем наявність таких обставин в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, що є її процесуальним обов'язком, під час розгляду справи не доводились. Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином доказів, які б свідчили про зміну матеріального стану відповідача у бік поліпшення, а також доказів, які б свідчили про погіршення матеріального або сімейного стану позивача та погіршення його здоров'я, матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції вірно вважав, що відсутні визначені ст.192 СК України підстави для збільшення розміру аліментів.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про можливість залишення ухваленого по справі рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Монастириського районного суду від 20 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук