Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУН 336-817 Головуючий у 1-й інстанції: Зарютін П.В.
Провадження №22ц/778/2468/16 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
Осоцького І.І.
Панкеєва О.В.
секретарБурима В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом до ОСОБА_1 (з 10.11.2007 року змінила прізвище на «ОСОБА_1»). В позові вказує, що відповідно до укладеного 20.04.2006 року кредитного договору між АТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачем, останній отримав кредит в сумі 2457 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом.

У зв'язку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість станом на 30.09.2015 року в загальному розмірі 34021,11 гривень. яка складається з: 6470,01 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 25454,86 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 1596,24 грн. (процентна складова).

На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним положенням закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до кредитного договору № DNH4KP82600290 від 20.04.2006 року, ПАТ КБ "ПриватБанк" надав кредит ОСОБА_1. у розмірі 2457 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.09.2015 року в загальному розмірі 34021,11 гривень, яка складається з: 6470,01 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 25454,86 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 1596,24 грн. (процентна складова).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що у справі відсутні докази надання кредиту відповідачу.

Між тим, з таким висновком суду не можна погодитися за наступних підстав.

За вимогами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Колегія суддів встановила, що підтверджено матеріалами справи, заявою позичальника (а.с. 6), умовами надання споживчого кредиту (а.с.7-10) про наявність між сторонами кредитного договору.

За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже недійсність цього кредитного договору внаслідок того, що відповідач його не підписував має визнаватися судом за правилами оспорюванного правочину, за позовом позичальника.

Але, відповідно до ст. 11 ЦПК України, ст. 204 ЦК України даних про те, що кредитний договір № DNH4KP82600290 від 20.04.2006 року визнавався судом недійсним не має.

Посилання відповідачки на те, що вона вказаний договір не підписувала нічим не доведено, клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи після роз'яснення колегією суддів про можливість його заявлення, відповідач не подала.

А тому висновок про відсутність між сторонами у справі договірних відносин, за наявності факту його подальшого виконання боржником та наявності у банку окрім іншого персональних даних позивачки та копії її паспорта ґрунтується на припущенні.

Договір укладено згідно з законом, а отже сторони повинні виконувати взяті на себе зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як передбачено ст. ст. 526, 1050, 1054 ЦК України. Банк виконав взяті на себе зобов'язання, однак відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у результаті чого утворилась заборгованість.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлену договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст. 526, 629 ЦК України, зобов'язання є обов'язковим для виконання сторонами та має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За таких обставин висновок суду про відмову у задоволені позову з підстав, що відповідач не отримував кредиту у ПАТ КБ "ПриватБанк" суперечить матеріалам справи, зроблений на припущеннях, та з порушенням принципу диспозитивності ст.11 ЦПК України, всупереч ст. 204 ЦК України без визнання наявного кредитного договору недійсним.

Як вбачається із розрахунку банка, розмір заборгованості відповідачки за кредитом станом на 30.09.2015 року в загальному розмірі 34021,11 гривень яка складається з: 6470,01 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 25454,86 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 1596,24 грн. (процентна складова).

За правовою позицією ВС У України у справі № 6-100 цс 14 від 03.09.2104 року, яка є обов'язковою для застосування судами, (де справа розглядалася без участі та заяви відповідача) частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Розмір пені 25454,86 гривень значно перевищую суму заборгованості за кредитом, яка складає 6470,01 грн., а тому за правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України, та ч. 4 ст. 10 ЦПК України колегія судів вважає за можливим зменшити її до 1000 гривень.

Окрім цього, відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту при порушенні боржником строків платежів, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів, боржник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500гр.+ 5% від суми боргу.

Пеня нараховується в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за несвоєчасне виконання зобов'язань (п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту).

Таким чином, вказаними умовами кредитного договору передбачено застосування штрафу та пені як виду цивільно-правової відповідальності боржника за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань.

Колегією суддів встановлено порушення відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором і прав банку на повернення кредиту, а також наявність підстав для притягнення відповідачки до цивільно-правової відповідальності за неповернення боргу, проте за положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.

Встановлені обставини справи вказують, що позивач вимагає подвійного стягнення з відповідачки за одне і те саме правопорушення, тобто просить стягнути з неї неустойку у вигляді штрафу і пені одночасно.

А тому вимоги банку про стягнення штрафу задоволенню не підлягають.

За таких обставин колегія судів вважає за необхідним апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 20.04.2006 року станом на 30.09.2015 року у загальній сумі 7470,01 грн., яка складається з: 6470,01 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 1000 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: