Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 317/2329/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко П.П.
Провадження № 22-ц/778/2697/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Трофимової Д.А.,

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Запорізька районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 14.07.2014 року померла її свекруха - ОСОБА_5, яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 148 по вул. Леніна у селі Григорівка Запорізького району Запорізької області, земельну ділянку площею 0,204 га за цією ж адресою, на якій знаходиться вказаний житловий будинок, житловий будинок № 150 по вул. Леніна у селі Григорівка Запорізького району Запорізької області та земельну ділянку площею 0,190 га за цією ж адресою, а також земельну ділянку площею 8,58 га, розташовану на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_5 На час відкриття спадщини позивач протягом 12 років постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: село Григорівка, вул. Леніна, буд. 148, Запорізького району Запорізької області, а тому вважає, що вона є такою, що прийняла спадщину. ОСОБА_4 зазначає, що мала зі своєю свекрухою ОСОБА_5 спільний бюджет, піклувалася про матір свого чоловіка, купувала їй необхідні речі, ліки, доглядала за господарством, сплачувала та продовжує сплачувати комунальні послуги. Також вона організувала та оплатила похорони ОСОБА_5

ОСОБА_4 вказує, що 08.02.2015 року на її адресу надійшов лист з Запорізької районної державної нотаріальної контори, в якому їй було запропоновано звернутися до цієї нотаріальної контори в строк до 08.02.2015 року в разі, якщо вона бажає оформити свої права на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 Наступного дня, 09.02.2015 року позивач звернулася до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, у видачі свідоцтва їй було відмовлено з підстав пропуску нею 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини.

Також, у 6-місячний строк, встановлений для прийняття спадщини, до нотаріальної контори звернулася онука померлої ОСОБА_5 ОСОБА_3, яка згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України за правом представлення є спадкоємцем першої черги за законом.

17.06.2015 року ОСОБА_4 звернулася до Запорізького районного суду Запорізької області в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересованою особою у справі була залучена ОСОБА_3 Під час розгляду заяви ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд дійшов до висновку, що зі вказаної заяви вбачається спір про право та постановив ухвалу від 02.07.2015 року про залишення заяви ОСОБА_4 без розгляду внаслідок наявності спору про право. Заявнику було розяснено, що залишення заяви без розгляду не позбавляє її права подати позов до суду на загальних підставах. Вказана ухвала Запорізького районного суду Запорізької області від 02.07.2015 року набрала законної сили.

Позивач зазначає, що оскільки вона зареєстрована за іншою ніж у спадкодавця ОСОБА_5 адресою та не може документально довести нотаріусу факт свого постійного спільного проживання разом з ОСОБА_5 по день її смерті 14.07.2014 року, але вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просила суд встановити факт її постійного проживання у будинку за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Григорівка, вул. Леніна, буд. 148, разом зі спадкодавцем її свекрухою ОСОБА_5, яка померла 14 липня 2014 року, на час відкриття спадщини 14 липня 2014 року.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у будинку за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Григорівка, вул. Леніна, буд. 148, разом зі спадкодавцем її свекрухою ОСОБА_5, яка померла 14 липня 2014 року, на час відкриття спадщини 14 липня 2014 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин. З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів.

За положеннями ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, підставно виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.07.2014 року померла ОСОБА_5, яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12, 28, 52).

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно: житловий будинок № 148 по вул. Леніна у селі Григорівка, Запорізького району Запорізької області, житловий будинок № 150 по вул. Леніна у селі Григорівка, Запорізького району Запорізької області, земельна ділянка площею 0,204 га за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Григорівка, вул. Леніна, буд. 148, земельна ділянка площею 0,190 га за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Григорівка, вул. Леніна, буд. 150, земельна ділянка площею 8,58 га, розташована на території Григорівської сільської ради, Запорізького району Запорізької області (а.с. 13, 14-16, 17, 18-19, 20, 21).

ОСОБА_5 за життя 31.01.2014 року склала заповіт, за яким все своє майно заповіла своїй невістці - ОСОБА_4 (а.с. 9).

Син спадкодавця ОСОБА_5 ОСОБА_6 помер до відкриття спадщини 18 грудня 2013 року. Відтак, його донька відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення.

З копії спадкової справи № 489/2014, яка заведена Запорізькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої 14.07.2014 року ОСОБА_5, вбачається, що 22.12.2014р. відповідач ОСОБА_3 звернулася у межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 50-53).

Позивач ОСОБА_4 звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом зі спливом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Запорізькою районною державною нотаріальною конторою їй надані письмові розяснення від 21.05.2015 року за № 964/01-16, в яких зазначено, що ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після ОСОБА_5, померлої 14.07.2014 року. Але, оскільки на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 ОСОБА_4 не була зареєстрована разом з нею за однією адресою та не подала своєчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у звязку з пропуском строку на прийняття спадщини. Одночасно ОСОБА_4 запропоновано для вирішення цього питання звернутися до суду (а.с. 11).

У червні 2015 року позивач зверталася до Запорізького районного суду Запорізької області в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 137-141).

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.07.2015 року зазначена заява ОСОБА_4 була залишена без розгляду (а.с. 7). Підставою залишення заяви без розгляду було встановлення наявності спору про право, та одночасно заявнику було розяснено право подачі позову на загальних підставах.

З копії паспорту громадянина України вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8).

Згідно акту про фактичне мешкання осіб у будинку № 148 по вулиці Леніна у селі Григорівка Запорізького району Запорізької області від 07.10.2015 року, ОСОБА_4 з 2002 року і по теперішній час постійно проживає без реєстрації у вказаному будинку. Також, з показань свідків (як зазначено в акті) ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_4 вела спільне господарство разом з померлою ОСОБА_5 Протягом усіх років ОСОБА_4 належно доглядала за життя померлу ОСОБА_5 (а.с. 67).

Як видно з довідки сільського голови Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_9 № 379 від 20.05.2015 року, померла ОСОБА_5 дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 по день своєї смерті 14.07.2014 року. Разом із нею за вказаною адресою проживала та вела спільне господарство її невістка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка проживає за вказаною адресою по теперішній час (а.с. 12).

Згідно довідки № 175 від 14.02.2015 року, ОСОБА_4 у період з 2002 року по теперішній час проживає, але не зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 127).

Як пояснив у судовому засіданні першої інстанції голова Григорівської сільської ради ОСОБА_9, померла ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 по день її смерті 14.07.2014 року. Разом із нею за вказаною адресою дійсно проживала та вела спільне господарство її невістка ОСОБА_4, яка проживає за вказаною адресою по теперішній час. У довідці від 14.02.2015 року в частині проживання ОСОБА_4 за адресою: с. Григорівка, вул. Леніна, буд. 150, Запорізького району Запорізької області, була допущена описка у зазначенні номеру будинку, в якому постійно мешкає ОСОБА_10 Так, замість будинку 148 помилково було зазначено будинок під номером 150. З цієї причини 20.05.2015 року виконкомом Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області була видана нова довідка з вірними відомостями щодо адреси постійного проживання ОСОБА_4 без реєстрації у с. Григорівка, вул. Леніна, буд. 148, Запорізького району Запорізької області. Отже, довідка виконкому Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 379 від 20.05.2015 року є дійсною та містить вірні відомості щодо адреси постійного проживання гр. ОСОБА_4. Також, свідок ОСОБА_9 показав, що він неодноразово бував у будинку 148 по вул. Леніна, с. Григорівка, де була зареєстрована та постійно проживала ОСОБА_5 Будучі головою Григорівської сільської ради, він особисто поздоровляв ветерана ОСОБА_5 зі святами. Він бачив, що з ОСОБА_5 постійно проживає та доглядає за нею її невістка ОСОБА_4 Також, ОСОБА_9 пояснив, що йому особисто відомо, що ОСОБА_4 не проживала у ІНФОРМАЦІЯ_8, оскільки цей будинок ще не добудований та не пристосований для проживання. В цьому будинку для проживання обладнана одна кімната, в якій мешкають сини ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_11 у суді першої інстанції показала, що з позивачем вона знайома давно. Також вона добре знала покійну ОСОБА_5, з якою разом працювала. Вказала, що часто приходила до ОСОБА_4 у гості. Позивач протягом 10-12 років проживала разом зі своїм чоловіком та з свекрухою ОСОБА_5 у будинку 148 по вул. Леніна, с. Григорівка, де продовжує жити дотепер. Вони разом вели спільне господарство. ОСОБА_4 доглядала ОСОБА_5, коли та перестала вставати внаслідок хвороби ніг. Також позивач організувала та за власні кошти оплатила похорони ОСОБА_5 Свідок зауважила, що у будинку 150 по вул. Леніна, с. Григорівка, ОСОБА_4 ніколи не мешкала.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_4 вона знає з дитинства. Дуже добре знала та спілкувалася з ОСОБА_5 Часто бувала у них в будинку за адресою: с. Григорівка, вул. Леніна, буд. 148, де мешкали разом позивач зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та з його матірю ОСОБА_5 Вони мали спільний побут, разом харчувалися, позивач опікувалася ОСОБА_5, коли та перестала ходити. Свідок показала, що ОСОБА_4 постійно проживала та продовжує жити у будинку 148 по вул. Леніна, с. Григорівка, понад 10 років. Також, свідок повідомила, що їй особисто відомо, що ОСОБА_4 за власні кошти похоронила свою свекруху ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_13 показав, що з 1971 року є сусідом ОСОБА_5, мав з нею добрі сусідські стосунки, вони часто спілкувалися, пояснив, що давно знає ОСОБА_4 Остання близько 10-12 років проживала в ІНФОРМАЦІЯ_9, вела з ОСОБА_5 спільне господарство. ОСОБА_4 до самої смерті дуже добре доглядала ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що у період з 2010 по 2014 роки часто бував у будинку 148 по вулиці Леніна у селі Григорівка, так як його матір дружила з покійною ОСОБА_5, декілька разів на тиждень навіщала її, а він приходив у вказаний будинок забирати свою матір. Він постійно бачив там ОСОБА_4, яка господарювала у вказаному будинку, готувала їжу, прибирала, пригощала їх з матірю та поводилася в будинку, як господарка. Крім того, протягом приблизно 10 років він постійно бачив ОСОБА_4 біля будинку 148, коли та займалася городом. Свідок показав, що організувала та оплатила похорони ОСОБА_5 її невістка ОСОБА_4

Запрошені відповідачем та допитані судом першої інстанції в якості свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 показали, що позивач проживала у будинку 150 окремо від ОСОБА_5, та спільного побуту вони не мали. ОСОБА_4 іноді заходила до ОСОБА_5, приносила їй їжу. Свідок ОСОБА_18 також пояснила, що покійний чоловік ОСОБА_4 їй розповідав, що ОСОБА_4 у 2012-2013 роках проживала у с. Запорожець. Як встановлено судом першої інстанції, свідки ОСОБА_15, ОСОБА_17 проживають в іншій частині села Григорівка, а свідок ОСОБА_18 проживає у кінці вул. Леніна у будинку 183. Ці свідки показали суду, що по дорозі на автобусну зупинку вони проходили біля будинків 148 та 150 по вул. Леніна, які розташовані поряд та належали ОСОБА_5 У дворі будинку 150 по вул. Леніна вони іноді бачили ОСОБА_4 Також бачили, як вона виходила з цього будинку.

Свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що ОСОБА_4 майже не проживала у ІНФОРМАЦІЯ_10, оскільки постійно винаймала різні квартири для проживання.

Суд підставно критично оцінив свідчення свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, зважаючи на розбіжності у їх показах у визначенні часу та місця проживання ОСОБА_4, та на підставі того, що ці свідки показали, що вони не бували у будинку 148 по вул. Леніна с. Григорівка та не бачили з ким саме проживала покійна ОСОБА_5 Зі слів цих свідків, вони не спілкувалися близько чи зовсім не спілкувалися зі ОСОБА_4 та померлою ОСОБА_5 Отже, їм особисто достеменно не відомо про факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 Крім іншого, свідки ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 не заперечували факту перебування з позивачем у неприязнених стосунках.

Крім іншого, судом встановлено, що житловий будинок № 148 та житловий будинок № 150 по вул. Леніна в с. Григорівка є фактично одним господарством, які розподілені посередині двору забором, мають спільний город та господарські будівлі, обидва будинки побудовані померлою ОСОБА_5 та були її особистою власністю.

З огляду на викладене вище, суд дійшов правильного висновку, що позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 по день смерті останньої 14.07.2014 року.

Необхідно звернути увагу на те, що, як зазначалося вище, позивач вже зверталася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яку було залишено без розгляду ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.07.2015 року, та роз'яснено заявнику, що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Предявлений на загальних підставах позов знайшов своє підтвердження під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовувала свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди ОСОБА_3 з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Всі докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2016 рокупо цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: