У х в а л а

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

АмелінаВ.І., Касьяна О.П., ПоповичО.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Оксанина» (далі - ТОВ «Оксанина») про розірвання договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 рокуОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 4, 3409 га, яка розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області. 04 жовтня 2006 року між нею та ТОВ «Оксанина» укладено договір оренди зазначеної вище земельної ділянки строком на десять років з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2016 року. Із урахуванням того, що змінилась нормативно-грошова оцінка землі, змінилися ціни на комунальні платежі та на товари першої необхідності, вона звернулась до відповідача із заявою про дострокове розірвання договору, однак в добровільному порядку останній не має наміру розірвати договір. Посилаючись на наведене та на те, що у відповідності до Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» було збільшено плату за оренду земельних ділянок з 1,5 % до 3 % вартості земельної ділянки, а відповідачем не виконуються такі вимоги, просила суд розірвати договір оренди зазначеної вище земельної ділянки від 04 жовтня 2006 року, укладений між нею та ТОВ «Оксанина» та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 грудня 2015 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 4, 3409 га, яка розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, укладений 04 жовтня 2006 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Оксанина», зареєстрований в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії центру державного земельного кадастру 02 січня 2007 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 12 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволені позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що Указ Президента України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» носить рекомендаційний характер і не може бути обов'язковою підставою для зміни умов договору оренди, за яким сторони досягли домовленості під час його укладення, тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін, а як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 не ставила питання про зміну розміру орендної плати у своїй заяві про розірвання договору від 14 травня 2015 року. Крім того, відповідач не порушив умов договору оренди земельної ділянки, зокрема і в частині сплати орендної плати, оскільки за 2014 рік сплачено кошти за оренду земельної ділянки у вересні 2014 року, а за 2015 рік, із урахуванням п. 10 спірного договору, така плата має бути внесена у строк до 01 грудня 2015 року, тоді як з позовом ОСОБА_4 звернулася у жовтні 2015 року, тобто висновок про те, що останній не сплачено кошти за 2015 рік є передчасними.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін О.П. Касьян О.В. Попович