АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Бартащук Л.П.
№22-ц/796/8530/2016 Доповідач Кравець В.А.
Справа №755/3916/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Качана В.Я., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Дулицької сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив встановити місцем прийняття спадщини Сквирський нотаріальний округ Київської області, місто Сквира, приватний нотаріус Климчук Лариса Павлівна.

В мотивування вимог посилався на те, що після набрання рішенням про визначення додаткового строку для прийняття спадщини законної сили позивач подав до Сквирської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, за якою заведено спадкову справу №57958907.

Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на даний час необхідно встановити місце прийняття спадщини у судовому порядку, що є фактом, який має для позивача юридичне значення, так як спадкодавиця на час смерті не мала прописки.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року- у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове про задоволення позову.

Вказує, що відповідно до п. 1.14. глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі відсутності у спадкоємця документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. Вказана дія являється встановленням факту, що має юридичне значення.

Зазначив, що суд мотивував відмову відсутністю доказів, на підставі яких можливо було б встановити обсяг спадкового майна. Але у межах поданих позовних вимог встановлення обсягу поданого майна не потрібно. Суд не навів нормативні акти, на підставі яких потрібно встановити обсяг спадкового майна ,щоби встановити факт, що має юридичне значення, а саме місце відкриття спадщини, та підстави щодо розширення меж розгляду позову.

Крім того, як вбачається із документів, об'єктом спадкового майна є 1/6 частки житлового будинку, яка дісталася спадкодавцю згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 червня 2013 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 03.04.2014р., ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя ОСОБА_4 склала заповіт. Спадкоємцем майна ОСОБА_4 за заповітом від 11.11.2011р., посвідченим приватним нотаріусом КМНО Кирилюк О.Ю., є ОСОБА_6

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 30.07.2015р. визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 протягом двох місяців з дня набрання рішення законної сили. (а.с.3-зв)

19.09.2015р. ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом, зазначивши у заяві конкретне нерухоме майно, яке він приймає - 1/6 частини житлового будинку в АДРЕСА_2. (а.с.25)

Частиною 2 ст. 1221 ЦК України визначено, що якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

П.п.1.12, 1.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України22.02.2012 № 296/5 , визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.

Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право".

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна. Якщо об'єктів нерухомого майна декілька і їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження одного із об'єктів цього майна на вибір спадкоємця(ів).

У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, то у визначений рішенням Сквирського районного суду Київської області від 30.07.2015 року строк, спадкоємець померлої ОСОБА_4, яка на час складання заповіту мешкала за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 звернувся до Сквирської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої 03.04.2014 року матері, яка відкрилась за місцезнаходженням нерухомого майна, належного спадкодавцю - 1/6 частини житлового будинку в АДРЕСА_2.

Наведене свідчить про те, що у приватного нотаріуса КлимчукЛ.П. були відсутні підстави вважати, що місце відкриття спадщини померлої ОСОБА_4 підлягає встановленню в судовому порядку.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»Заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК ).

При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини.

Наразі, у даному випадку ОСОБА_1 не позбавлений права за наявності підстав звернутися до суду із відповідним позовом про визнання дій/бездіяльності приватного нотаріуса КлимчукЛ.П. незаконними в разі отримання мотивованої відмови у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді