Справа № 755/4535/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського А.М.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою у якій просить визнати протиправною та незаконною бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського А.М. щодо неналежного здійснення виконавчого провадження, невчасного здійснення виконавчих дій та не направлення їй постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.09.2015 року, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 23967292 та зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського А.М. поновити виконавче провадження і провести виконавчі дії.

Вимоги скарги мотивує тим, що 15.10.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на її користь заборгованості у розмірі 78 637,66 грн.

За її заявою ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

29 вересня 2015 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, яку вона не отримувала та про неї дізналася лише 01.03.2016 року з наявного у конверті листа.

На думку заявника дії та бездіяльність державного виконавця являються незаконними та такі, що порушують Закон України «Про виконавче провадження», оскільки всі дії державним виконавцем проводились не належним чином та невчасно.

Також заявник просить поновити строк оскарження постанови.

Заявник зазначає, що про спірну постанову про повернення виконавчого документа стягувачу їй стало відомо лише 01.03.2016 року.

В судове засідання скаржник та державний виконавець не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому від скаржника та її представника до суду надійшли заяви у яких вони вказують, що вимоги скарги підтримують та просять розглянути справу у їх відсутності.

Від державного виконавця до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, також подані заперечення на скаргу з проханням відмовити у задоволенні вимог у зв'язку з безпідставністю скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 зі скаргою до суду звернулася 09.03.2016 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті, при цьому просить поновити строк оскарження спірної постанови, яка були винесена 29.09.2015 року, зазначаючи, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві вона не отримувала та про неї дізналася 01.03.2016 року, у зв'язку з чим строки на оскарження дій посадових осіб державної виконавчої служби пропущені нею з поважних причин через не направлення їй у належні строки оспорюваної постанови.

Враховуючи зазначене суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення встановленого законом процесуального строку звернення до суду, відповідно до положень ст. 73 ЦПК України.

Судом встановлено, що 15.10.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-1534/1-2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в розмірі 77 740,56 грн., судові витрати: судовий збір у розмірі 777,10 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

18 квітня 2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по вищевказаному виконавчому листу - ВП № 23967292.

18 серпня 2011 року державним виконавцем винесена постанова про приєднання зазначеного виконавчого провадження № 23967292 до зведеного виконавчого провадження № 29922210.

Як убачається із облікової картки на зведене виконавче провадження № 29922210 відносно ОСОБА_3 також перебували на виконанні виконавчі листи про стягнення з вказаного боржника на користь ПАТ «Банк Аваль» суми 247 337,90 грн., на користь ОСОБА_4, суми 42 033,15 грн. та на користь АТ «ПроКредит Банк» суми 174 721,09 грн.

У запереченнях на скаргу державний виконавець зазначає, що станом на 29.09.2014 року до складу зведеного виконавчого провадження входило п'ять виконавчих проваджень на загальну суму 566 724 грн. 43 коп.

Державний виконавець повідомив, що ним 20 червня 2013 року було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2, однак на момент перевірки належного боржнику на праві приватної власності рухомого майна виявлено небуло, про що складений акт державного виконавця.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

З матеріалів виконавчого провадження убачається, що державним виконавцем надсилалися запити від 18.09.2014 року для з'ясування у боржника наявного рухомого та нерухомого майна, грошових коштів і місця проживання ОСОБА_3 до ВРЕВ 11, Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві, Головного управління земельних ресурсів Київської області, Державної інспекції сільського господарства України, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київради КМДА, Державної служби інтелектуальної власності України, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Також надсилалися відповідні запити до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України про джерела отриманих доходів.

Згідно відповіді наданої УДАІ м. Києва від 07.05.2011 року боржнику на праві приватної власності належав транспортний засіб марки DAEWOO MATIZ, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1.

14 листопада 2011 року державним виконавцем проведено опис даного транспортного засобу марки DAEWOO MATIZ, 2007 р.в. НОМЕР_1.

Вказаний належний боржнику ОСОБА_3 автомобіль було реалізовано на аукціоні 31 травня 2013 року за ціною 18 600 грн., про що свідчить протокол проведення аукціону № 1-К-585-ДН-з від 31.05.2013 року.

За повідомленням державного виконавця кошти від реалізації зазначеного автомобіля у розмірі 18532,00 грн. було перераховано стягувачу - заставодержателю ПАТ "Універсал Банк", інших транспортних засобів на праві приватної власності за ОСОБА_3 не зареєстровано.

На запит державного виконавця Київським міським БТІ була надана відповідь від 12.07.2013 року про те, що квартира АДРЕСА_2 власності за ОСОБА_3 не зареєстрована.

Відповідно актів державного виконавця від 11.02.2014 року та від 22.04.2014 року, складених за участю понятих, з виходом державного виконавця за адресою проживання ОСОБА_3 двері квартири не відкрили.

Для проведення виконавчих дій при перевірці майнового стану боржника державним виконавцем 01.04.2014 року була винесена постанова про залучення працівника органу внутрішніх справ Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві.

Також на адресу ОСОБА_3 надсилалися виклики від 25.02.2014 року, від 02.06.2014 року та від 15.09.2014 року із зобов'язанням з'явитися до державного виконавця для сплати боргу за виконавчим документом.

21.11.2014 року державним виконавцем Терлявським А.М. винесена постанова про примусовий привід боржника ОСОБА_3 у приміщення Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві за якою були складені матеріали перевірки від 22.12.2014 року із зазначенням про те, що ОСОБА_3 повідомила, що до відділу державної виконавчої служби вона з'явиться самостійно.

Згідно матеріалів виконавчого провадження, у вересні 2015 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника для перевірки майнового стану ОСОБА_3, про що складено відповідний акт за участю понятих, у якому зазначено про те, що майна на яке можливо звернути стягнення на момент перевірки виявлено не було.

29 вересня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ОСОБА_1 згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» із заначенням про те, що відповідно до повідомлення ДАІ м. Києва транспортних засобів за боржником не зареєстровано, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику ОСОБА_3 на праві власності належить будинок з надірними приміщеннями Київська обл., Броварський ройон, с. Гоголів, що передано в іпотеку ПАТ КБ «Надра» за розміром основного зобов'язання 156 150,60 дол. США строком виконання до 20.03.2033 року. Згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва знято арешт з нерухомого майна, яке являється предметом іпотеки ПАТ «Райфайзен банк Аваль», що належить на праві власності боржнику, а саме нежитлове приміщення в літ. А за адресою АДРЕСА_3; згідно відповіді ДПС України відкритих рахунків боржника у банківських установах немає, а також інформації про джерела отримання доходів боржника фізичної особи відсутня. Згідно відповіді УПФУ про осіб боржників які отримують пенсії інформація відсутня. Згідно акту державного виконавця майна належного боржникові за рахунок якого можна звернути стягнення не виявлено.

За викладених обстави суд вважає, що головний державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Телявський А.М. вчиняв необхідні дії по виконанню виконавчого листа № 2-1534/1-2010, у зв'язку з чим вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Заявник вказує на те, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві вона не отримувала.

Як убачається із реєстру відправлень поштової рекомендованої кореспонденції з повідомленням, спірна постанова 06.10.2015 року надсилалася стягувачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, яка зазначена у виконавчому листі та є відмінною від адреси, вказаної у скарзі.

ОСОБА_1 у скарзі також посилається на те, що акт державного виконавця про відсутність майна у боржника є фіктивним, оскільки на складання цього акту вона не запрошувалася, державним виконавцем не встановлювалося перебування боржника у шлюбі, не перевірялося майно подружжя, доходи ОСОБА_3 від здачі в оренду майна, державний виконавець не звертався до суду з поданням про проникнення до житла, не домігся приводу боржника через органи внутрішніх справ.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд також виходить з того, що відповідно до положень ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документу стягувачу з підстав відсутності майна у боржника не позбавляє стягувача права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання у визначені законом строки.

Також відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право, серед іншого, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Враховуючи зазначене, заявник не позбавлена можливості звернутися до державного виконавця з повідомленням обставин здачі в оренду боржником майна, подавати заяви стосовно її участі при проведенні перевірки майнового стану боржника, надавати державному виконавцю іншу інформацію та клопотання, що мають значення для з'ясування та перевірки в ході здійснення примусового виконання рішення суду.

З копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається заяв скаржника щодо її відповідних звернень до державного виконавця стосовно реалізації своїх прав, як сторони виконавчого провадження.

Керуючись Законом України „Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського А.М.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського А.М. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п»яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя