Провадження № 2/344/1442/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 РоманаІвановича до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 30/07/2011 р. позивач надав відповідачу позику в сумі 125000 доларів США під 3% в місяць до 30/07/2012 р. однак відповідач не повернув позику, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача 8710000 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, що в ньому зазначені. Позивач надав пояснення про те, що спірні грошові кошти було надано відповідачу в якості позики, новація зобов`язання не здійснювалась, спірні грошові кошти не передавались в якості будь-якої оплати за будь-що, не були внеском у товариство чи оплатою за прийняття у товариство.

В судовому засіданні відповідач заперечив позов та надав пояснення про те, що відповідачем отримано позику від позивача в сумі 1000000 гривень, які були еквівалентом 125000 доларів США, в наступному в рахунок спірних грошових коштів позивача було прийнято в учасники товариства, а грошові кошти використано на діяльність товариства.

Судом встановлено наступні обставини.

30/07/2011 р. позивач надав відповідачу позику в сумі 125000 доларів США під 3% в місяць до 30/07/2012 р.

Відповідно до змісту розписки відповідач отримав від позивача 125000 доларів США під 3% річних.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Отже у разі новації позики відповідач зобов`язаний був подати суду доказ такої новації у письмовій формі.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Однак відповідач не надав суду зазначених доказів до початку розгляду спору по суті, що передбачено в ст. 131 ЦПК України.

Разом з цим відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В п. 1 ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду жодного доказу або обґрунтованого розрахунку на спростування позову.

Заяв про застосування позовної давності в усній чи письмовій формі відповідач суду не подав.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8710000 гривень, 3654 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С.О. Бородовський