Справа № 347/2461/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області, в складі:

Головуючого - судді: Цалин Б.М.

секретаря: Терлюжак Н.П.

з участю адвокатів : ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 сільської ради про визнання незаконними та скасування рішень ОСОБА_18 сільської ради та Державних актів про право приватної власності на земельні ділянки та зобов»язання не чинити перешкод в користуванні заїздною дорогою -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд із вказаним позовом.

Позивачка, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги в зміненому та уточненому вигляді підтримала, суду пояснила, що вони із рештою позивачів в справі, проживають по вул.Дружба та провулку Лісний, що в с.Смодна Косівського району. Відповідачі також проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, де їм передано в приватну власність по відповідній частці земельну ділянку загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд .

На протязі більше 30 років вони безперешкодно користувалися дорогою загального користування, яка на даний час значно звужена і врешті перекрита відповідачами. ОСОБА_19 стежка загального користування розташована між земельними ділянками з однієї сторони - ОСОБА_20 (раніше ОСОБА_21П.), а з другої сторони - ОСОБА_12 (раніше ОСОБА_22А.) та проходить з вул.Лісна на вул.Дружби (центральну дорогу) біля господарства ОСОБА_15 .

В березні 2015 р. відповідачі перекрили стежку (вихід) з вулиці Дружби с.Смодна Косівського району на центральну дорогу, а саме встановили самовільно на стежці металеву сітку, чим чинять перешкоди в її користуванні, що і стало приводом для їх колективного звернення в ОСОБА_18 сільську раду.

20.07.20І5р. ОСОБА_18 сільською радою була створена комісія, яка за участю всіх зацікавлених сторін по справі, при виході на місце встановила, що відповідачам земельна ділянка передана в приватну власність та видано 16.09.2010 р. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Частина спірної стежки загального користування була незаконно та помилково передана в приватну власність відповідачам. Враховуючи приватизаційні документи відповідачів, на даний час доступу на сільську дорогу, яка вказана в Державному акті, із стежки загального користування немає.

Акт земельної комісії, при ОСОБА_18 сільській раді затверджено 05.10.2015р. на сесії ОСОБА_18 сільської ради. Спірна стежка загального користування зазначена в Державному акті на право приватної власності виданому 29.12.1999 році на ім"я ОСОБА_21 а також в Державному акті на право приватної власності на землю, який виданий ім"я ОСОБА_22 19.11.2001 р.

З вул.Дружби (центральної дороги) до господарства відповідачів проходить дорога загального користування і яка переходить в стежку загального користування, якою всі позивачі користувалися більше 30 років. В зв"язку з тим, що стежка загального користування незаконно перейшла в приватну власність відповідачів, то вбачається порушення сільською радою норм земельного законодавства, що не заперечується і самою сільською радою.

В своїх первинних позовних вимогах вони не вимагали визнання недійсним державного акту на землю відповідачів так як вважали за можливе укладення сервітуту на частину земельної ділянки відповідачів і таким чином буде вільний доступ з стежки загального користування на сільську ( центральну ) дорогу. Однак відповідачі, зокрема ОСОБА_16 та ОСОБА_15 встановили стовпи для брами, для подальшого встановлення брами, на заїзній дорозі загального користування та спорудили бетонну бровку, при цьому перекривши дорогу загального користування.

В зв"язку з тим, що до земельної ділянки відповідачів незаконно ввійшла в приватну власність частина стежки (дороги) загального користування, то вони змінили позовні вимоги. Вважає незаконними і такими, що підлягають до скасування рішення сесії ОСОБА_18 сільської ради від 19.05.2009р. за № 51-16/2009 про передачу в приватну власність ОСОБА_15 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯК №692996 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 42 виданий 16.09.2010 р. на ім"я ОСОБА_15 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с.Смодна вул.Лісна, 17 Косівського району Івано-Франківської області, кадастровий номер земельної ділянки 26:236:858:01:01:001:0301.

Просить поновити пропущений ними з поважних причин строк позовної давності, так як про існування оспорюваних документів вони довідалися тільки тоді, коли відповідачі перекрили їм металевою сіткою вихід з стежки на дорогу загального користування.

Позивачі в справі, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє також і в інтересах ОСОБА_14, на підставі доручення, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в ході судового розгляду вимоги позову підтримали в зміненому та уточненому вигляді надали суду аналогічні пояснення, просили позов задоволити.

Позивачка ОСОБА_23 в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, вимоги позову підтримує та просить позов задоволити.

Представник відповідача, сільський голова ОСОБА_18 сільської ради, ОСОБА_24 вимоги позивачів визнав, суду пояснив, що при виготовленні в 2009 році приватним підприємцем ОСОБА_25 Державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачам в справі, співвласниками ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, не було повідомлено про існування стежки, в наслідок чого і була допущена помилка і частина стежки розміром біля 2х4 м. ввійшла до розміру земельної ділянки, що була передана у власність відповідачів, як співвласників. Таким чином на даний час фактично перекрито вихід на заїзну дорогу загального користування з вул. Дружби , що в с.Смодна Косівського району. Проти задоволення вимог позивачів в справі не заперечує.

Відповідачка в справі, ОСОБА_15Ю, вимог позову заперечила, суду пояснила, що вважає вимоги позивачів безпіставними та необгрунтованими, так як останні ніякого відношення і права на володіння, користування і розпорядження до приватизованої ними земельної ділянки не мають. Підїзну дорогу, яка веде до їх господарства, було облаштовано ще їх дідом ОСОБА_26 на підставі рішення № 34 від 12.04.1985р. сільської ради, якому було надано дозвіл на будівництво господарських будівель, згідно первинної технічної документації, а в подальшому і вони облаштовували зазначений заїзд, що є спільним лише до їх господарств згідно зазначеного рішення.

Ця під'їзна дорога не може бути загально-громадського користування оскільки виділена тільки їм, як користувачам на підставі рішень місцевих рад, які частково подали самі позивачі в числі первинної технічної документації їх діда ОСОБА_27

Тільки позивачка ОСОБА_12, є їх межівником, однак остання пропустила строк звернення до суду, тобто втратила позовну давність, на застосування наслідків якої вони наполягають та просить в позові відмовити.

Окрім того позивачці, ОСОБА_12 як і решті позивачам вже виділено під'їзну дорогу до їх господарств з провул. Лісний а, тому потреби в наявності ще однієї стежки взагалі немає.

Вважає клопотання про поновлення судом терміну на оскарження рішення для даних позивачів безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Рішення № 51-16/2009р. сесії ОСОБА_18 сільської ради від 19.05.2009 прийняте у відповідності до діючого Закону і не порушує та не може порушувати жодних прав позивачів, які не є їх межівниками. Просить в позові відмовити.

Відповідачі ОСОБА_16, ОСОБА_17 позовні вимоги заперечили, надали суду аналогічні пояснення, просили в позові відмовити .

Суд вислухавши сторони, свідків ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, вивчивши матеріали спрви вважає позовні вимоги в зміненому та уточненому вигляді підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до задоволення із наступних підстав:

Так, в судовому асіданні встановлено, що позивачі в справі, проживають по вул.Дружба та провулку Лісний, що в с.Смодна Косівського району. Відповідачі ОСОБА_15Ю,, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 також проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як стверджують позивачі в справі, вони більше 30 років безперешкодно користувалися дорогою, яка на даний час звужена до 2 метрів та перейшла в стежку загального користування. ОСОБА_19 дорога (стежка) загального користування розташована між земельними ділянками з однієї сторони - ОСОБА_20 (раніше ОСОБА_21П.), а з другої сторони - ОСОБА_12 (раніше ОСОБА_22А.) та проходить з вул.Лісна на вул.Дружби (центральну дорогу) біля господарства ОСОБА_15 .

В березні 2015 р. відповідачі перекрили стежку (вихід) з вулиці Дружби, що в с.Смодна Косівського району на центральну дорогу, а згодом встановили самовільно на стежці металеву сітку, чим чинять позивачам в справі перешкоди в її користуванні, що і стало приводом для звернення останніх в ОСОБА_18 сільську раду.

Так, 20.07.20І5р. ОСОБА_18 сільською радою була створена комісія, з участю голови та членів земельної комісії ОСОБА_18 сільської рада, в.о. сільського голови ОСОБА_31, землевпорядника сільської ради ОСОБА_32 , з участю сторін в справі. При виході комісії на місце, було складено акт (а.с.7) та встановлено, що відповідачам земельна ділянка, частина якої є спірною, передана в приватну власність та видано 16.09.2010 р. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Частина спірної стежки загального користування була незаконно та помилково передана в приватну власність відповідачам. Згідно, приватизаційних документів відповідачів доступу на сільську дорогу, яка вказана в Державному акті, із стежки загального користування немає. Межівник ОСОБА_20 вздовж своєї земельної ділянки надав 90 см. на влаштування стежки, однак в окремих місцях стежка завужена, що є неможливим для нормального користування.

ОСОБА_19 земельної комісії з виконанням функцій узгоджувальної при ОСОБА_18 сільській раді затверджено 05.10.2015р. на сесії ОСОБА_18 сільської ради, що стверджується відповідними рішеннями (а.с. 6, 8).

Як вбачається із довідки ОСОБА_18 сільської ради № 49/02.2-18 від 02.11.2015 року (а.с.10) стежка загального користування, яка проходить між земельними ділянками з однієї сторони ОСОБА_20 та з іншої - ОСОБА_12 (колишній власник ОСОБА_22А.) , а також біля господарства ОСОБА_15Ю, існує понад 30 років. При виготовленні в 2009 році державного акту на право власності на земельну ділянку співвласниками ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 , ОСОБА_15Ю, не вказала про існування даної стежки, в наслідок чого була допущена помилка і частина стежки розміром 2 на 4 метра площею 8 квадратних метра, відійшла до власності відповідачів в справі, чим перекрила вихід на заїзну дорогу загального користування з вул. Дружби. Саме вказаною стежкою загального користування жит. Провулку Лісного та вул. Дружби безперешкодно користувались до 2015 року , тобто до встановлення відповідачами сітки, чим перекрили вихід на дорогу.

Факт допущення помилки при виготовленні відповідачами технічних документів для приватизації земельної ділянки в судовому засіданні ствердив і сільський голова ОСОБА_18 сільської ради.

Свідок ОСОБА_28, в судовому засіданні ствердила, що їй відомо, що раніше там проживав дід ОСОБА_26, стежки загального користування там ніколи не було, просто інколи люди проходили. Заїзд був влаштований дідом виключно до свого господарства, ніякої стежки загального користування там не було. Аналогічні пояснення надали суду і свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які стверджували, що всі позивачі мають заїзд до своїх господарств, а стежка на яку вони претендують не є загального користування, люди користувались правом на прохід виключно із-за того, що земельна ділянка не була огороджена.

Пояснення вказаних свідків спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а зокрема: спірна стежка загального користування зазначена в Державному акті І-ІФ №049837 на право приватної власності виданому 29.12.1999 році на ім"я ОСОБА_21 (а.с.13), де по лінії від літери Г до літери А вказано ОСОБА_18 сільська рада (стежка). В Державному акті на право приватної власності на землю І-ІФ № 043554 , який виданий ім"я ОСОБА_22 19.11.2001 р. (а.с.14) по лінії від А літери до літери Б вказана ОСОБА_18 сільська рада (дорога).

Тобто як встановлено, з вул.Дружби (центральної дороги) до господарства відповідачів проходить дорога загального користування і яка переходить в стежку загального користування, якою позивачі користувались більше тридцяти років.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи фотознімків та пояснень позивачів, відповідачі ОСОБА_16 та ОСОБА_15 встановили стовпи для брами, для подальшого встановлення брами, на заїзній дорозі загального користування та спорудили бетонну бровку, при цьому перекривши дорогу загального користування, що стверджується також і актом від 25.01.2016р. (а.с.87) земельної комісії з виконання функцій узгоджувальної при ОСОБА_18 сільській раді, який затверджений 04.02.2016р. рішенням ОСОБА_18 сільської ради за №44-3/2016 (а.с.86).

В зв"язку з тим, що до земельної ділянки відповідачів незаконно ввійшла в приватну власність частину стежки (дороги) загального користування, то підставними є вимоги позивачів в частині скасування рішення сесії ОСОБА_18 сільської ради від 19.05.2009р. за № 51-16/2009 (а.с.85) про передачу в спільну сумісну власність ОСОБА_15 (6/8 ч), ОСОБА_16 (1/8 ч) та ОСОБА_17 (1/8ч) земельної ділянки загальною площею 0,25 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №692996 (а.с.11), що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 42 виданий 16.09.2010 р. на ім"я ОСОБА_15 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с.Смодна вул.Лісна, 17 Косівського району Івано-Франківської області, кадастровий номер земельної ділянки 26:236:858:01:01:001:0301.

Частиною 3 ст.1 ЗК України передбачено, що використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У відповідності до ст.12 ЗК України та ст.46 ЗУ Про місцеве самоврядування вирішення питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень. Здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, дотримання вимог земельного законодавства на території сіл покладено на відповідні сільські ради, а у відповідності до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 3 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під залізницями, автомобільними дорогами, об'єктами повітряного і трубопровідного транспорту...

За приписами ст.6 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процессі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання в користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання інше.

Відповідачем ОСОБА_18 сільською радою Косівського району під час вирішення питання на сесії сільської ради 19.05.2009 року стосовно передачі у приватну спільну сумісну власність відповідачам ОСОБА_15Ю, ОСОБА_16, та ОСОБА_17 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га допущено порушення вимог закону та містобудівної документації щодо відповідності місця розташування спірної земельної ділянки, оскільки до складу спірної земельної ділянки, увійшла частина, яка знаходиться на землях загального користування, що не підлягали передачі у приватну власність, а також не перевірено дотримання при цьому прав суміжних власників земельних ділянок.

З огляду на те, що рішення органу місцевого самоврядування підлягає скасуванню, державний акт на право власності на земельну ділянку, на підставі, якого він виданий підлягає визнанню недійсним.

Згідно ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

У відповідності до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з положеннями ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.10 ст.59 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції та законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно зі ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

В пункті 7 постанови ПВС України №7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ зазначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст.152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що оспорюване позивачами рішення ОСОБА_18 сільської ради від 19.05.2009 року в частині передачі у приватну спільну сумісну власність відповідачам ОСОБА_15Ю, ОСОБА_16, та ОСОБА_17 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,25 га прийнято з грубим порушенням обмеження, передбаченого ч.3 ст.83 ЗК України, в редакції, чинній на час прийняття даного рішення, оскільки до складу цієї ділянки безпідставно включено дорогу, яка згідно із вказаною нормою закону не може передаватись у приватну власність.

Щодо заяви відповідачів та їх представника ОСОБА_2 в частині застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, то така не підлягає задоволенню та спростовується в судовому засіданні поясненнями сторін, зокрема суд звертає увагу, що як стверджували позивачі, та не заперечували і відповідачі в справі, сторони безперешкодно користувались спірною стежкою до весни 2015 року. А саме в березні 2015 р. відповідачі перекрили стежку (вихід) з вулиці Дружби с.Смодна Косівського району на центральну дорогу, встановили металеву сітку. Тільки після звернення до ОСОБА_18 сільської ради та розгляду спірного питання земельною комісією сільської ради позивачі довідались, що частина земельної ділянки, зокрема і стежка ввійшла в площу земельної ділянки, що передана в приватну спільну сумісну власність відповідачам .

Відповідно до правил ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тому суд вважає, що саме з цього моменту позивачі могли довідатися про порушення їх права на дану ділянку, а саме про порушення відповідачами їх права проходу до їх будинковолодінь та можливості безперешкодного користування стежкою .

Тому заяву відповідачів про застосування наслідків пропуску позовної давності суд вважає безпідставною. Інші заперечення відповідачів в справі позовних вимог, зокрема надані довідки ОСОБА_18 сільської ради (а.с. 116-127) про наявність в позивачів заїзду, також не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не спростовують обставин, якими позивачі обгрунтовували свої вимоги, і ці заперечення спростовуються вищевказаними доказами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Клопотання відповідачів в справі та їх представника, адвоката ОСОБА_2 з приводу закриття провадження в цій справі, як не підсудній розглядом в порядку цивільного судочинства не підлягає задоволеню, із наступних підстав:

- спір у даному випадку виник після прийняття рішення ОСОБА_18 сільською радою від 19.05.2009 року про передачу відповідачам у спільну сумісну власність земельної ділянки, та видачу на підставі цього рішення Державного акту про право власності, що стосується права власності, а тому суд вважає, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Лише участь у справі сторони, яка є суб'єктом владних повноважень не може свідчити про наявність між сторонами публічно-правового спору, якщо правовідносини, що виникли між сторонами у справі, не носять публічно-правовий характер.

У даному випадку відповідачі не виконують відносно позивачів владних управлінських функцій. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, не містять ознак публічно-правових.

Відповідно до ст.15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином для того щоб визначити підсудність спору необхідно брати до уваги не тільки суб'єктний склад, але і встановлювати характер правовідносин із яких він виник. Для адміністративного судочинства визначальним є наявність публічно-правового спору, при цьому юридична рівність сторін правовідношення відсутня, а навпаки один із суб'єктів має владні повноваження по відношенню до іншого.

Правова позиція по даному питанню висловлена в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судій та визначення підсудності цивільних справ», за змістом ч.2 п.3, ч.2 п.21 якої критеріями відмежування справи цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень), як суб'єктом, публічного права, та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи.

Позивачами заявлено позовні вимоги до відповідача з приводу визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування у спірних правовідносинах а також визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку.

Відповідно до правил чинного законодавства України земельні правовідносини регулюються земельним та цивільним законодавством на принципі юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи вимоги зазначеного позову, суд вважає, що вказана справа не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки розгляд таких вимог передбачено нормами цивільного процесуального законодавства.

Ст.84 ЦПК України визначено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, і такі витрати відносяться до судових витрат, які підлягають розподілу судом між сторонами відповідно до ст.88 ЦПК України .

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Так, у відповідності до долученої до матеріалів справи квитанції (а.с.23) позивачами в справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 а також ОСОБА_5 оплачено адвокату ОСОБА_1 за надання юридичних послуг (складання позовної заяви та ведення справи) 4000 грн, які підлягають стягненню в рівних частках з відповідачів.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст. ст.83, 155, 158 ЗК України, 393 ЦК України, та керуючись ст.ст. 213 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Поновити термін звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин.

Визнати незаконними та скасувати рішення № 51-16/2009 сесії ОСОБА_18 сільської ради від 19.05.2009 року про передачу у спільну сумісну власність ОСОБА_15 6/8ч) ОСОБА_16 (1/8ч) та ОСОБА_17 1/8ч) земельної ділянки загальною площею 0,25 га для будівництва обслуговування житлового будинку та господарських споруд; Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 692996, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 42 виданий 16.09.2010 року на ім»я ОСОБА_15 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с.Смодна вул. Лісна 17, Косівського району Івано-Франківської області, кадастровий номер 26:236:858:01:01:001:0301.

Зобов»язати ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 не чинити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 перешкод в користуванні заїзною дорогою загального користування та стежкою з вул. Дружби на пров. Лісний, до вул. Лісної, що в с.Смодна Косівського району Івано-Франківської області та знести 2 (два) металічні стовпи встановлені відповідачами під браму, залізну браму встановлену на стовпах та бетонну бровку між стовпами на заїзній частині дороги загального користування, яка проходить з вул. Дружби на пров. Лісний , що в с. Смодна Косівськго району Івано-Франківської області , знести металеву сітку довжиною 3 метри, яка закриває прохід з провулку Лісний на вул. Дружби с. Смодна Косівського району .

Стягнути із ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 із кожного по 607,05 грн. в користь ОСОБА_3 судових витрат понесених на оплату судового збору та надання юридичної допомоги; із кожного по 444,44 грн в користь ОСОБА_4 витрат понесених за надання юридичної допомоги, із кожного по 444,44 грн в користь ОСОБА_5 судових витрат понесених за надання юридичної допомоги та із кожного по 183,73 грн в користь ОСОБА_7 судових витрат понесених на оплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Б.М.Цалин