АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

21 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР»

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року

в цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, заінтересована особа: ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 21.03.2016 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 11.03.2015 року у справі № 281/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР» заборгованості у розмірі 21 432.70 грн. та третейського збору у розмірі 401.49 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР»- Хоменко В.О. подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали суду та повернення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про задоволення заяви. Вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції невірно застосував Закон України «Про третейські суди», та невірно вважав, що вищевказана справа є справою про захист прав споживачів, яка виключена з компетенції третейського суду.

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР» апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, оповіщений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення долучене до справи. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в цих межах, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 27.03.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого виступає ПУАТ «ФІДОБАНК», яке відступило свої права Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/ ZB1G1B/3/001 строком на 36 календарних місяців, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 25 000 грн. під 35% річних.

Пункт 4.1.1 кредитного договору містить третейське застереження щодо вирішення спорів, які виникають з приводу виконання даного договору.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

У ч.1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» зазначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

У данному випадку третейське застереження міститься у кредитному договорі.

Користуючись своїм правом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР» подало до третейського суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 11.03.2015 року у справі № 281/15 задоволено позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР» заборгованості у розмірі 21 432.70 грн. та третейського збору у розмірі 401.49 грн.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив із того, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та відповідає вимогам чинного законодавства.

Порядок та підстави видачі виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 2 розділу VІІ-1 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 389-7 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Відповідно до ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2983-VI передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту справ споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Закон України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на час укладання кредитного договору та на час розгляду справи Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, оскільки спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не була підвідомча третейському суду, що є підставою для відмови у видачі виконавчого листа згідно п.2 ч.1 ст. 389-10 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що третейський суд розглядав спір про захист прав банку, а не спір щодо захисту прав споживача є необґрунтованими.

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб'єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив ухвалу, що постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 312-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 755/4190/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 6777 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Астахова О.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.