Справа № 732/551/16-ц
Провадження № 2/732/249/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючої судді Лиманської М.В., секретаря Дударенко Ю.П., з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням в його будинку. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що йому на праві приватної власності належить будинок №4 по вулиці Зарічній в с.Конотоп Городнянського району Чернігівської області. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі. Відповідачі за зазначеною адресою не проживають з 2013 року, проте у добровільному порядку не змінили місце реєстрації проживання. У зв'язку з тим, що відповідачі зареєстровані у його будинку, позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Тому він просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним будинком.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Пояснив, що будинок №4 по вулиці Зарічній в с.Конотоп Городнянського району Чернігівської області належить позивачу на праві приватної власності. Це право позивача на вказаний будинок зареєстровано в реєстрі прав власників нерухомого майна. В будинку з 1999 року були зареєстровані ОСОБА_7, який проживає в будинку по даний час, а також відповідачі. У 2013 році ОСОБА_7 розірвав шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 Остання забрала речі та виїхала з будинку, переїхала проживати в місто Чернігів, де влаштувалась на роботу. Відповідач ОСОБА_3 у 2013 році навчався в Щорському ПТУ, де проживав в гуртожитку, а після закінчення навчання переїхав до м.Чернігів до матері ОСОБА_2, де проживає до цього часу. Відповідач ОСОБА_4 також з 2013 року в будинку позивача не проживає, працює та живе в м. Чернігові, де має власну сім'ю та дитину. Позивач бажає продати свій будинок, але це зробити заважає реєстрація в будинку відповідачів, що порушує право позивача як власника на вільне володіння та розпорядження своїм майном.

Відповідачі та їхній представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Заперечуючи проти позову, зазначити, що бажають проживати в будинку позивача, але цьому заважає ОСОБА_7, який проживає в будинку позивача з другою дружиною та який не дозволяє відповідачам повернутись додому. Відповідачка пояснила, що з 1999 до 2013 року проживала в спірному будинку з чоловіком ОСОБА_8 та синами відповідачами. В будинку був зроблений ремонт, підведено водопостачання, влаштована каналізація. В 2013 році шлюбні відносини з ОСОБА_8 були припинені, а шлюб розірвано судом. Вони з чоловіком поділили речі, список речей, які були предметом поділу, був посвідчений у сільського голови. Вона забрала речі та вивезла їх з будинку. ОСОБА_7 забрав ключі від будинку та не впускав її з синами до будинку, після чого вона у 2013 році зверталась до дільничного інспектора, який провів з ОСОБА_8 бесіду, після чого ОСОБА_7 перестав чинити дітям перешкоди в користуванні будинком та став пускати їх, коли вони навідувались до нього. Особисто вона після 2013 року до спірного будинку не поверталась. Ні до міліції, ні до суду, ні до власника будинку позивача ОСОБА_6 відповідачі з вимогами про усунення перешкод користування спірним будинком не звертались, вселитись в спірний будинок не намагались.

Заслухавши в судовому засіданні відповідачів та представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши у сукупності надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок №4 по вулиці Зарічній в с.Конотоп Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.86/.

У вказаному будинку відповідач ОСОБА_4 зареєстрований з 21.06.1993 року, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована з 20.03.1996 року, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований з 27.02.1997 року. (а.с.15,16,37)

Як показали допитані в судовому засіданні свідкі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 всі відповідачі проживали в будинку до 2013 року. У 2013 році ОСОБА_7 та ОСОБА_2 розірвали шлюб і добровільно поділили майно. Поділ майна відбувався в присутності голови Конотопського сільського голови, а також в присутності сестри відповідачки ОСОБА_11 Відповідачка ОСОБА_2 вивезла свої речі з будинку та переїхала проживати в місто Чернігів. Їхній син ОСОБА_3 в той час навчався в Щорському ПТУ, після закінчення якого переїхав проживати до матері в Чернігів. Відповідач ОСОБА_4 виїхав з будинку ще до 2013 року, працював за межами України, а згодом переїхав в м.Чернігів, де проживає зараз разом з своєю власною сім'єю, має дитину. Всі відповідачі мають в Чернігові роботу. Вказані свідки показали, що постійним місцем проживання відповідачів є житло у місті Чернігові, яке винаймають відповідачі. Відповідач ОСОБА_3 лише навідується до батька, який проживає в будинку позивача разом з другою дружиною. Інші відповідачі в будинку останні 6 місяців не з'являються.

Як показала свідок ОСОБА_11, яка доводиться відповідачці сестрою, ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_4, які проживають та працюють в м.Чернігові, не бажають проживати в спірному будинку.

Доказами справи підтверджується, що відповідачі відсутні в спірному будинку понад шість місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, п.п. 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 ЖК України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Правилами ч.2 ст.167 ЖК України встановлено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Під час розгляду справи судом не встановлено наявності поважних причин відсутності відповідачів в спірному будинку понад 6 місяців.

Суд бере до уваги фактичні дані, повідомлені в судовому засіданні самими відповідачами та свідками, які свідчать про обрання відповідачами іншого постійного місця проживання, яким з 2013 року є місто Чернігів. З цих пояснень та показань випливає, що відповідач ОСОБА_4 утворив сім'ю, з якою проживає в місті Чернігові, має в цьому місті роботу. Відповідачка ОСОБА_2 перевезла зі спірного будинку майно в квартиру, яку винаймає в м.Чернігові. Відповідач ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю, працює в м.Чернігові. З 2013 року відповідачі не сплачують за будинок, в якому зареєстровані, комунальні послуги.

Суд критично сприймає твердження відповідачів про те, що вони на протязі трьох останніх років бажали повернутися проживати в спірний будинок, але не мають змоги користуватись ним через перешкоди, які чинить ОСОБА_7, порушуючи право відповідачів на житло. Відповідачами не надано суду жодного доказу того, що вони намагались поновити свої порушені житлові права. Зокрема в судовому засіданні відповідачами визнано той факт, що після переїзду до міста Чернігова вони ні до правоохоронних органів або суду, ні до власника будинку позивача за захистом своїх порушених житлових прав не звертались. Доказів того, що відповідачі намагались вселитись за місцем реєстрації, до справи не надано. Крім того, в заявах про відкладення судового розгляду даної справи відповідачі зазначили, що бажають пред'явити зустрічний позов про їх вселення в спірний будинок, проте станом на момент ухвалення судового рішення подібні вимоги відповідачами до суду не заявлялись.

Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що в зв'язку з реєстрацією у спірному будинку відповідачів, він не має можливості реалізувати своє право на розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки відповідачі не є членами сім'ї позивача, після виїзду у 2013 році до місця реєстрації не поверталися, з моменту набуття позивачем права власності на спірний будинок за місцем реєстрації не проживали, приймаючи до уваги положення статей 163, 167 ЖК України, статті 41 Конституції України, статей 319, 391 ЦК України, конкретні обставини справи, суд вважає за можливе ухвалити по даному спору рішення про задоволення позову ОСОБА_6 стосовно позбавлення відповідачів права користування житловим будинком №4 по вулиці Зарічній в с.Конотоп Городнянського району Чернігівської області.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.71,163,167 ЖК України, ст. 319, 321, 383, 386, ст. 10, 11, 58-64 209, 212 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку №4 по вулиці Зарічній в с.Конотоп Городнянського району Чернігівської області.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку №4 по вулиці Зарічній в с.Конотоп Городнянського району Чернігівської області.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку №4 по вулиці Зарічній в с.Конотоп Городнянського району Чернігівської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках на користь ОСОБА_6 в повернення сплаченого судового збору 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лиманська М.В.