Справа № 183/1274/16
Провадження № 2/183/1314/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

за участю секретаря - Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за заявою Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, -
В С Т А Н О В И В:
15 березня 2016 року Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що солдат військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , 11 вересня 2015 року о 20 год. 50 хв. на території військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , знаходячись в приміщенні для вмивання казарми вищезазначеної військової частини наніс один удар кулаком правої руки в обличчя військовослужбовцю строкової служби військової частини НОМЕР_2 солдату ОСОБА_2 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у виді забійної рани в області лівої надбрівної дуги, які згідно висновку експерта № 816/Е від 01 жовтня 2015 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я. Відповідно до довідки-рахунку № НОМЕР_3 на лікування ОСОБА_2 , який знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_1 в період часу з 11 вересня 2015 року по 21 вересня 2015 року медичною службою військової частини витрачено 1 655,75 грн.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року солдата ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України. Військова частина НОМЕР_1 знаходиться на фінансуванні Міністерства оборони України та відповідно витрачені кошти є державними та підлягають відшкодуванню до бюджету.

У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 (код ЄРДПОУ НОМЕР_4 , МФО 820172, р/р НОМЕР_5 ) завдані державі зитки у розмірі 1 655,75 грн. та судові витрати.

Представник Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та Міністерства оборони України в судове засідання не з`явились, надали суду окремі заяви, в яких просили про розгляд справи за їх відсутності, одночасно позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 22, 24).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 вересня 2015 року близько 20 год. 25 хв. відповідач солдат ОСОБА_1 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , знаходячись в приміщенні для вмивання казарми вищезазначеної військової частини наніс один удар кулаком правої руки в обличчя військовослужбовцю строкової служби військової частини НОМЕР_2 солдату ОСОБА_2 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у виді забійної рани в області лівої надбрівної дуги, що підтверджується висновком експерта № 816/Е від 10 жовтня 2015 року, довідкою № 1038, виданою 24 вересня 2015 року тво Командира військової частини НОМЕР_2 смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області полковником ОСОБА_4 (а.с. 9, 10-12).

Відповідно до копії виписного епікризу солдат військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні військової частини НОМЕР_1 з 11 вересня 2015 року по 21 вересня 2015 року з діагнозом: рвано-забійна рана ділянки лівої брови (а.с. 8).
На лікування військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 , 1995 року народження, який знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_1 у вищезазначений період часу витрачено 1 655,75 грн., що підтверджується довідкою-рахунком № 371 від 09 березня 2016 року (а.с. 7).
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України (а.с. 5-6).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07 липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" Судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків 1 655,75 гривень.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , в інтересах яких виступає Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону, до ОСОБА_1 про відшкодування збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , МФО 820172, р/р № НОМЕР_5 ) завдані збитки у розмірі 1 655 (одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна