СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №548/602/15-ц
Провадження №2/547/3/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання Т.В.Артикульної,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Комунсервіс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, виконавчий комітет Хорольської міської ради, про визнання підприємницької практики Комунального підприємства "Комунсервіс", починаючи з 20.05.2009, нечесною,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Семенівського районного суду Полтавської області перебуває вказана цивільна справа, яка надійшла із Хорольського районного суду Полтавської області, зокрема, з урахуванням часткового закриття провадження у справі через віднесення окремих вимог первинно поданого позову до юрисдикції адміністративних судів.

Позовні вимоги, з урахуванням уточнень, обґрунтовано незаконним розрахунком відповідачем вартості житлово-комунальних послуг, які ним надаються позивачеві і населенню у м. Хорол, з подальшим затвердженням незаконно розрахованих тарифів виконавчим комітетом Хорольської міської ради Полтавської області та, як наслідок, введення відповідачем споживачів в оману щодо обґрунтованості визначення вартості своїх послуг (тарифів на житлово-комунальні послуги). Про такі обставини позивач довідався після отримання від відповідача проекту договору про надання житлово-комунальних послуг та наданих згодом відповідачем позивачеві копій відповідних рішень виконавчого комітету Хорольської міської ради, якими затверджено тарифи на житлово-комунальні послуги, що надаються відповідачем як комунальним підприємством.

Позивач вважає, що відповідач як особа, на яку покладено розрахунок економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подання їх виконавчому комітетові Хорольської міської ради для затвердження, неналежно визначив ціну своїх послуг, ввів в оману споживачів, у т.ч. позивача, стосовно ціни на житлово-комунальні послуги та способу їх розрахунку, порушив права позивача як споживача на його житлові (цивільні) права. Відповідач отримує неправомірну вигоду у вигляді зайво сплачених споживачами житлово-комунальних послуг відповідачеві коштів, відповідач намагається стягнути з позивача у судовому порядку заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг.

Дії відповідача порушують приписи ст.ст. 4, 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 19-21 Закону України "Про захист прав споживачів", а тому його підприємницька практика є нечесною.

Позивач і треті особи (на стороні позивача) у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, їх клопотань про відкладення або оголошення перерви у справі не надходило.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що нечесна підприємницька практика відповідача з 20.05.2009 є наслідком порушення формування ним тарифів на житлово-комунальні послуги, які надалі були затверджені рішеннями виконавчого комітету Хорольської міської ради № 338 від 29.07.2008 і № 395 від 26.10.2009. Вказані рішення виконкому визнано протиправними та скасовано постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 01.03.2016, яка набрала законної сили. Тарифи повинні були бути визначені окремо по кожному будинку з урахуванням поверховості, кількості підїздів, кількості працівників позивача, наявної у нього техніки, обладнання тощо, чого зроблено не було. Також значні порушення під час формування тарифів та у діяльності КП "Комунсервіс" і виконавчого комітету Хорольської міської ради виявлено у відповідних висновках та рішеннях Полтавського обласного територіального відділення АМКУ від 27.10.2015 і від 10.11.2015.

Визнання практики нечесною відповідача в цілому саме з 20.05.2009 мотивував втратою 20.05.2009 чинності "Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 560, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529, та положеннями ст.ст. 19-21 Закону України "Про захист прав споживачів". Права споживача у будь-якому разі порушено, якщо ціну послуг визначено неналежним чином. Дії відповідача порушують права позивача та інших споживачів, яким відповідач надає житлово-комунальні послуги у м. Хорол.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував. Вказав, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав не відповідає ч. 2 ст. 16 ЦК України; до спірних відносин не підлягає застосуванню Закон України "Про захист прав споживачів", оскільки спеціальним законом щодо спірних правовідносин є Закон України "Про житлово-комунальні послуги", на що вказано у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 № 6-110цс12. Відповідач правомірно діяв відповідно до чинних рішень виконавчого комітету Хорольської міської ради № 338 від 29.07.2008 і № 395 від 26.10.2009. Після встановлення судом та органом АМКУ незаконності вказаних рішень, відповідач застосовує тарифи на житлово-комунальні послуги, які були затверджені виконавчим комітетом раніше, почав здійснювати дії щодо формування нових тарифів на свої житлово-комунальні послуги для населення.

Представник виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника виконкому, про підтримання позиції відповідача у цій справі та про відсутність підстав для задоволення позову.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважали за можливе розглянути справу за відсутності позивача та усіх третіх осіб. Ураховуючи зазначене, та з урахуванням положень ч. 1 ст. 158, ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача та третіх осіб.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Комунальне підприємство "Комунсервіс" утворено Хорольською міською радою як єдине комунальне підприємство по забезпеченню життєдіяльності обєктів комунального господарства, у т.ч. утримання будинків та прибудинкових територій і виконання робіт по обслуговуванню обєктів житлового призначення комунальної власності міста (т. 1, а.с. 7, 121, 122; т. 2, а.с. 92-94).

Відповідач листом від 22.12.2014 надіслав позивачеві для укладення проект Договору № 524 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 18.12.2014 (т. 1, а.с. 156-159). Пунктом 2 проекту договору передбачено, що виконавець, тобто КП "Комунсервіс", надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору. Копії відповідних рішень що тарифів до проекту договору не надано.

Надалі відповідач надіслав позивачеві копії рішення виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області № 338 від 29.07.2008 "Про затвердження розміру тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території КП "Комунсервіс", рішення виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області № 395 від 26.10.2009 "Про внесення змін у рішення виконавчого комітету від 29.07.2008 № 338", розрахунку № 1 вартості робіт з утримання будинків та прибудинкових територій по КП "Комунсервіс" з 01 серпня 2008 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради № 395 від 26.10.2009 (т. 1, а.с. 5-7, 199).

Представник відповідача ствердив, чого не заперечували позивач, представник позивача, представник виконавчого комітету Хорольської міської ради, що в основу розрахунку № 1 покладено найменування та вартість робіт, які склав (запропонував виконавчому комітету) відповідач.

Позивач не підписав наданий проект договору № 524 від 18.12.2014.

08.05.2015 Хорольський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі № 548/651/15-ц за позовом Хорольського КП "Комунсервіс" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 910,80 грн, інфляційні нарахування 212,20 грн, три відсотки річних від простроченої суми 23,82 грн. (т. 1, а.с. 197-199). Особи, які беруть участь у справі, не надали судові відомостей щодо результату або стадії розгляду цивільної справи № 548/651/15-ц.

Постановою Семенівського районного суду Полтавської області у адміністративній справі № 548/1564/15-а від 01.03.2016, яка набрала законної сили 22.03.2016 (т. 2, а.с. 65, 66) визнано протиправними дії виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області при прийняття рішення № 338 від 29.07.2008 та рішення № 395 від 26.10.2009 про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій; визнано протиправними та скасовано вказані рішення виконавчого комітету.

Підставою визнання протиправними та скасування судом вказаних рішень виконкому є, зокрема, те, що:

- рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області № 338 від 29.07.2008 "Про затвердження розміру тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій КП "Комунсервіс" було затверджено тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення, що мешкає в житлових будинках з внутрішньо будинковим інженерним обладнанням, з внутрішньо будинковим інженерним обладнанням без підвальних приміщень та без внутрішньо будинкового інженерного обладнання. Таким чином, виконавчим комітетом Хорольської міської ради Полтавської області було затверджено розрахунок вартості робіт з утримання будинків та прибудинкових територій по групах житлових будинків, що є порушенням вимог діючого на той час законодавства;

- рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області № 395 від 26.10.2009 "Про внесення змін у рішення виконавчого комітету від 29.07.2008 року № 338" були затверджені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які були вже визначені в рішенні виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області № 338 від 29.07.2008 року, тобто з недотриманням встановленої законодавством вимоги щодо визначення розміру тарифів по кожному будинку окремо.

Поданням до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.10.2015 № 01/315-ПВ з попередніми висновками про закриття провадження у справі № 01-02-50/79-2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку Хорольського комунального підприємства "Комунсервіс" (т. 2, а.с. 43-48) комунальному підприємству надано рекомендації щодо усунення причин, які сприяють діям, що мають ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції. Вказано, зокрема, на:

- 100,00 % частку монопольного (домінуючого) становища Хорольського КП "Комунсервіс" як суб'єкта господарювання на ринку за підсумками діяльності у 2013-2014 роках, поточному періоді 2015 року;

- не визначення підприємством тарифу для різних за рівнем інженерного обладнання будинків;

- непрозоре визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв.м. загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку), оскільки житлові будинки мають різну технічну характеристику (площу будинку, протяжність внутрішніх мереж, середньомісячну кількість використаної електроенергії на освітлення місць загального користування, кількість вентиляційних каналів), різну кількість мешканців будинку, різну площу прибудинкової території тощо;

- бездіяльність Хорольського КП "Комунсервіс", яка полягає у не здійсненні розрахунків тарифів у встановленому законодавством порядку, містить ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50, ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

- відсутність планування робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

- кількість працівників, які задіяні при наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, унеможливлює якісне виконання цих робіт або взагалі їх виконання.

Подання від 27.10.2015 № 01/315-ПВ також вказує на відповідні порушення під час визначення структури і затвердження тарифу на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій "Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 560 і "Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529.

На аналогічні за змістом порушення, у тому числі вказаних постанов Кабінету Міністрів України, вказано у рішенні адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення АМКУ від 10.11.2015 № 01/153-рш (т. 2, а.с. 78-91).

Полтавське обласне територіальне відділення АМКУ листом від 12.11.2015 № 01/5300 (т. 2, а.с. 76, 77) повідомило ОСОБА_1, що КП "Комунсервіс" вчиняє окремі дії щодо виконання рекомендацій органу АМКУ, питання виконання рекомендацій перебуває на контролі.

Представник відповідача пояснив, що наразі КП "Комунсервіс" вчиняє дії щодо усунення порушень, на які вказано територіальним органом АМКУ. Відповідач застосовує тарифи на свої послуги, які були чинними до ухвалення зазначених рішень виконкому щодо тарифів на житлово-комунальні послуги у м. Хорол. Висновки органу АМКУ відповідач не оспорював, усуває вказані у них недоліки.

Отже, наявними у справі доказами доведено незаконність складення розрахунку та подальше затвердження виконавчим комітетом Хорольської міської ради тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються Комунальним підприємством "Комунсервіс".

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон про ЖКП) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Закон України "Про захист прав споживачів" (далі Закон про споживачів) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ч. 1 ст. 1 Закону про ЖКП).

Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (ч. 1 ст. 4 Закону про ЖКП).

Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди) (ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону про ЖКП).

Виконавець зобов'язаний надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо (п. 4 ч. 2 ст. 21 Закону про ЖКП).

Виконавець суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; належна якість товару, роботи або послуги властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем; нечесна підприємницька практика будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції; продукція будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; (п.п. 3, 13, 14, 19, 22 ст. 1 Закону про споживачів).

За змістом п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" № 5 від 12.04.1996, оскільки Закон України "Про захист прав споживачів" не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються належать, зокрема, ті, що виникають із договорів найму жилого приміщення в частині відносин між наймачем і наймодавцем, який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12 як на правову підставу непоширення на спірні правовідносини положень Закону України "Про захист прав споживачів" суд відхиляє, оскільки згадана постанова суду взагалі не містить посилання на вказаний закон; стосується обовязку споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору тощо.

Суд зазначає, що у справі встановлено недотримання законодавства відповідачем та виконавчим комітетом Хорольської міської ради щодо формування, розрахунку та затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги, а саме незаконність рішення виконавчого комітету № 338 від 29.07.2008 і рішення № 395 від 26.10.2009 щодо затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Правова позиція, висловлена 27 березня 2013 року Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-6ц13, зокрема, вказує, що не ґрунтується на законі й висновок суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості з тих підстав, що постановою суду визнано неправомірним рішення виконкому міської ради про зміну тарифів, оскільки у даному випадку слід було виходити із тарифів, які були чинними до тарифів, визнаних недійсними, або затверджених на виконання постанови суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману, у т.ч. щодо ціни або способу розрахунку ціни. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Встановлені у справі обставини щодо незаконності дій з розрахунку, складення та затвердження тарифів (цін) на житлово-комунальні послуги, які надаються відповідачем, обставини пропонування відповідачем позивачеві укладення договору про надання житлово-комунальних послуг без додавання відповідних рішень про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги, повністю відповідають вказаним у ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" ознакам нечесної підприємницької практики відповідача щодо позивача.

Суд зазначає, що вимоги позову при визнання нечесною підприємницької практики відповідача "у цілому", тобто не лише щодо позивача, а й щодо інших споживачів послуг, які надає відповідач (так званий "загальний режим нечесної діяльності" відповідача щодо невизначеного кола осіб), не відповідає положенням ч. 1 ст. 3 ЦПК України. Так, ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачає право звернення до суду кожної особи за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У цій справі позивач не уповноважений будь-яким іншим споживачем послуг відповідача на захист прав такого іншого споживача.

Вирішуючи питання щодо обраного позивачем способу захисту свого права суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За змістом ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

ЦК України та іншими законами може встановлюватися для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав. З урахуванням наведеного суд під час розгляду і вирішенні цивільної справи визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, і тих юридичних фактів, що обумовлюють виникнення цих правовідносин та цього спору.

У тих випадках, коли спеціальна норма закону встановила інший, ніж визначений ст. 16 ЦК України, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК України і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках, коли ці способи тотожні й на них поширюється дія ЦК України.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб'єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством.

Отже законом закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької практики, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів щодо ціни або способу розрахунку ціни. Нечесна підприємницька практика є одним із юридичних фактів, який може обумовити застосування судом способу захисту цивільних прав, передбачених законом визнання правочину недійсним (повністю або окремої частини), який вчинено (укладено) внаслідок нечесної підприємницької практики (договору про надання житлово-комунальних послуг).

Визнання підприємницької практики нечесною не є передбаченим законом способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що обраний позивачем спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів не відповідає ч. 2 ст. 16 ЦК України, тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 1-4, 10, 11, 57-60, 209, 212, 214, 215, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Семенівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Ф.Харченко

Повний текст рішення складено 27.04.2016.