28.04.2016 Справа № 363/2161/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ПАТ «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

представник позивача 20 травня 2015 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем ОСОБА_3 договірних зобовязань по сплаті коштів за наданий йому кредит,а тому порушує питання про стягнення в солідарному порядку з нього та поручителя ОСОБА_4 заборгованості за кредитом, відсотках та пені в загальному розмірі 1 828 650 грн. 85 коп. та судового збору.

Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково. Пояснив, що у звязку із значним підвищенням курсу Євро опинився у скрутному матеріальному становищі. Неодноразово намагався домовитися з банком про реструктуризацію заборгованості, однак, у звязку з тим, що на даний час розпочата процедура ліквідації ПАТ «Фінанси та Кредит» домовленості дійти не вдалося. Просив відмовити в стягненні пені і відсотків, які він через коливання курсу валют оплачувати не здатний. Від сплати заборгованості не відмовляється.

Відповідач ОСОБА_4, будучи повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в загальному порядку.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, 19 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір №09-424/07-А (далі - кредитний договір), за яким останній зобовязувалася повернути отримані грошові кошти в сумі 40 650 євро у строк до 18 листопада 2014 року (п. 3.2 кредитного договору), разом зі сплатою процентів за користування кредитом визначених в п. 4.1. кредитного договору.

Відповідно п. 3.3 кредитного договору позичальник зобовязався щомісяця у термін з 01 по 10-те числа кожного місяця (згідно з графіком зниження розміру заборгованості Додаток №1 до кредитного договору) здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором у складі щомісячних ануїтет них платежів.

Згідно п. 4.1 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, за наведеними процентними ставками: протягом першого фактичного року кредитування 11,6 % річних; протягом другого фактичного року кредитування 10,9 % річних; протягом третього фактичного року кредитування 10,8 % річних; протягом четвертого фактичного року кредитування 10,6 % річних; протягом пятого фактичного року кредитування 10,2 % річних; протягом шостого фактичного року кредитування 9,3 % річних; протягом сьомого фактичного року кредитування 6 % річних.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

19 листопада 2007 року, з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 (далі поручитель) укладено договір поруки №09-424/07-А-П (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором №09-424/07-А від 19 листопада 2007 року.

Згідно п. 2.1 договору поруки у випадку не виконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Як убачається з п. 2.3 договору поруки у випадку не погашення боржником заборгованості за кредитним договором протягом 1-го календарного дня з моменту настання строку сплати процентів, основного боргу або комісійної винагороди, передбачених кредитним договором, у кредитора виникає повне право вимагати сплати боргу у повному обсязі до поручителя.

Відповідно до п. 5.1 договору поруки порука припиняється із припиненням зобовязання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

На виконання кредитного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_3 кредитні кошти в сумі 40 650 євро.

Відповідач ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У разі солідарного обовязку (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 543 ЦК України.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Згідно розяснень даних у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі, або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Як вбачається з п. 3.2 кредитного договору остаточний строк виконання боржником свого зобовязання за кредитним договором настав 18 листопада 2014 року.

Відтак у позивача виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання щодо повернення кредиту, починаючи з 19 листопада 2014 року протягом наступних 6 місяців.

Згідно ч.2 ст. 70 ЦПУ України строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку .

Таку вимогу до поручителя банк предявив 20 травня 2015 року (при зверненні до суду з цим позовом), тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому порука останнього припиняється.

Унаслідок зазначеного поруку ОСОБА_4 слід визнати припиненою, а тому позовні вимоги висунуті до нього задоволенню не підлягають.

Згідно судової позиції ВСУ у справі № 6-53 цс 14, постанова від 17.09.2014 року закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Разом з тим, згідно розяснень даних в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Отже посилання сторони відповідача на зміну курсу валют не є законною підставою для відмови у стягненні коштів, передбачених кредитним договором, оскільки за змістом кредитного договору та вказаних вимог Закону ризик коливання курсів покладається на боржника.

Вимогами ст. 549 ЦК України, передбачено обовязок боржника в разі порушення зобовязання передати кредиторові грошову суму штрафу у вигляді процентної ставки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду , якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає, що розмір пені за прострочення заборгованості по основному боргу та відсотках, яка підлягає стягненню на користь позивача та становить 1 112 195 грн. 29 коп. значно перевищує розмір збитків, та з урахуванням погіршеного матеріального становища відповідача в звязку зі значним зростанням курсу валют її можливо зменшити до 300 000 грн.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобовязання разом із стягненням процентів лише з відповідача ОСОБА_3

Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, зокрема: суми заборгованості за кредитом, яка виникла станом на 14 квітня 2015 року та складається з:

-строкової заборгованості по основному боргу в розмірі 9 387,16 євро, що еквівалентно 227 040 грн. 67 коп.;

-простроченої заборгованості по основному боргу в розмірі 14 622,05 євро, що еквівалентно 353 653 грн. 29 коп.;

-строкової заборгованості по відсотках в розмірі 435,17 євро, що еквівалентно 10 525 грн. 15 коп.;

-простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 5 174,27 євро, що еквівалентно 125 146 грн. 45 коп.

-заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 300 000 грн. (ч. 4 ст. 551 ЦК України).

що в загальному розмірі становить 1 016 365 грн. 56 коп. та сумнівів у суду не викликає.

Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід стягнути з відповідача ОСОБА_3

На підставі викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП-) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором №09-424/07-А від 19 листопада 2007 року у розмірі 1 016 365 грн. 56 коп., яка складається з:

-строкової заборгованості по основному боргу в розмірі 9 387,16 євро, що еквівалентно 227 040 грн. 67 коп.;

-простроченої заборгованості по основному боргу в розмірі 14 622,05 євро, що еквівалентно 353 653 грн. 29 коп.;

-строкової заборгованості по відсотках в розмірі 435,17 євро, що еквівалентно 10 525 грн. 15 коп.;

-простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 5 174,27 євро, що еквівалентно 125 146 грн. 45 коп.

-заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 300 000 грн.

та судовий збір в розмірі 3 654 грн., а всього 1 020 019 (один мільйон двадцять тисяч девятнадцять) грн. 56 (пятдесят шість) коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя