Справа № 310/1971/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06 травня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Парій О.В.

при секретарі - Мельник В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Бердянського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що з 10 лютого 1987 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_3, 1988 року народження. З липня 2013 року подружжя проживає окремо. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні стосунки та обов'язки по веденню сумісного господарства. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про спільне майно немає.

Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є заява про підтримання заявлених вимог та про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена шляхом публікації оголошення у пресі, заяв до суду не надала.

Аналізуючи докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 10 лютого 1987 року (актовий запис про шлюб від 10 лютого 1987 року № 18).

Подружжя має повнолітню доньку ОСОБА_3, 1988 року народження.

Позов про розірвання шлюбу подано одним з подружжя.

Судом також встановлено, що між подружжям фактично подружні стосунки припинені. Спільне господарство не ведеться. Чоловік та дружина проживають окремо. Позивач підстав для подальшого проживання однією сім'єю не бачить.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить інтересам подружжя.

Керуючись ст.ст. 3-6, 11, 57-62, 64, 88, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст.104ч.2, 105ч.3, 110 - 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 лютого 1987 року Пелагеївською селищною радою м. Торез Донецької області, актовий запис № 18, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяО. В. Парій