Єдиний унікальний номер 236/2553/15-ц Номер провадження 22-ц/775/683/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.,

суддів: Будулуци М.С., Космачевської Т.В.,

за участю: секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" про усунення перешкод у праві користування майном,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 лютого 2016 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 лютого 2016 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" про усунення перешкод у праві користування майном відмовлено.

З рішенням не погодився ОСОБА_1 і подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Вважає рішення суду незаконним і не обґрунтованим. Суд першої інстанції не визначився з характером правовідносин між сторонами у справі, в рішенні не зазначив мотивів, з яких суд вважає наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, повно і всебічно не з'ясував обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не врахував, що електрична опора була прийнята в експлуатацію у 2014 році, коли він вже був власником земельної ділянки. Його думка і згода на це врахована не була. Розглядаючи справу, суд не застосував норми матеріального права, що мали бути застосовані і не врахував судову практику, яка склалась в Україні при розгляді справ вказаної категорії.

В засідання апеляційного суду позивач і його представник не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином телефонограмою. Про причини неявки в суд не повідомили.

Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом, якщо вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність позивача і його представника.

Представники відповідача просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважають його законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законів.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законів.

Звертаючись в суд з позовом про захист прав споживачів, ОСОБА_1 посилався на те, що на земельній ділянці розташованій за адресою: АДРЕСА_1 власником якої він є на підставі договору купівлі-продажу від 10 грудня 2013 року, знаходиться опора великої напруги 6000 кіловольт. Дана напруга небезпечна для життя та здоров'я його та членів його сім'ї. Він звернувся до відповідача з приводу усунення опори з його земельної ділянки, на що отримав відповідь, в якій йому рекомендовано у випадку незгоди з фактом знаходження опори на території його земельної ділянки отримати технічні умови та за власний рахунок здійснити винесення електричних мереж. Вважає такі дії відповідача незаконними, такими, що порушують його право власності на земельну ділянку, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом зобов'язання Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» звільнити його земельну ділянку від опори 6кВ відвітлення на КТП-95 г. від ВЛ-6 кВ "ПС 110/6 кв. "Силікатна" прис. Голубі озера".

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник ПАТ « ДТЕК «Донецькобленерго» посилався на те, що, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 виділена після вводу в експлуатацію повітряних ліній та без погодження з енергопідприємством, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не може нести будь яку відповідальність, встановлену законом. Тому вважають, що позовні вимоги необґрунтовані, не підлягають до задоволення, просять в позові відмовити.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги не ґрунтуються на законі.

Вказаний висновок суду першої інстанції є правильним, таким, що ґрунтується на законі.

Відповідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України .

Розглядаючи справу, суд встановив, що відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 10.12.2013 року, ОСОБА_2 (Продавець) продала, а ОСОБА_1 (Покупець) купив земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3).

Відповідно до п. 1.3 вказаного Договору відчужувана земельна ділянка належить Продавцю на праві особистої приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №297761, виданого виконкомом Краснолиманської міської ради 10.04.2009 року і зареєстрованим реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2013 року за №33, витяг за №14194382 (а.с.3).

Відповідно до п. 1.5 вказаного Договору відчужувана земельна ділянка оглянута Продавцем. Недоліків, які перешкоджають використанню земельної ділянки за цільовим призначенням на момент огляду не виявлено (а.с.3).

Право власності позивача на вказану земельну ділянку зареєстровано 10.12.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №3, витяг за №14333329 (а.с.6).

Згідно з висновком управління Держкомзему у м. Красний Лиман Донецької області від 15.12.2008 року щодо погодження місця розташування, розміру земельної ділянки, умов її надання у власність громадянці ОСОБА_2, їй погоджено місце розташування земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,1000 га, на території Краснолиманської міської ради, розташованої в районі «Голубих озер» (а.с.113).

Відповідно до висновку відділу архітектури, містобудування та житлово-комунального господарства Краснолиманської міської ради від 19.02.2009 року, що його видано ОСОБА_2 погоджено та є можливим відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на території Краснолиманської міської ради (район Голубих озер) (а.с.110-112).

Відповідно до рішення Краснолиманської міської ради від 28.03.2009 року за №5/29-2869 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність гр.. ОСОБА_3 …», у власність ОСОБА_3 передано земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель запасу промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення на території Краснолиманської міської ради (а.с.114).

Рішенням Краснолиманської міської ради від 24.12.2008 року №5/27-2323 «Про затвердження матеріалів погодження місця розташування земельних ділянок…» ОСОБА_4 затверджені матеріали погодження міста розташування земельної ділянки та дано згоду (строком на один рік) на розробку проекту по землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.115).

В п.1.9 Умов відведення земельної ділянки управління Держкомзему у м. Красний Лиман Донецької області від 20.01.2009 року зазначено про відсутність обмежень, сервітутів (а.с.116).

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельну ділянку із земель комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує це право, та його державної реєстрації (ст.125 ЗК України). Таким документом на підставі ч.1 ст. 216 ЗК України є державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Розглядаючи справу, суд встановив, що первинним власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 Воно отримала цю земельну ділянку у власність у той час, коли вказана позивачем опора електропередачі знаходилась земельній ділянці. Заперечень щодо її існування на земельній ділянці, або щодо відсутності будь яких обмежень користування земельною ділянкою ОСОБА_4 не висловлювала.

Суд першої інстанції перевірив доводи сторін щодо законності влаштування опори електропередач на цій земельній ділянці і зробив правильний висновок про те, що її будівництво і експлуатація відбувались у спосіб, передбачений законом.

Суд встановив, що рішенням Краснолиманської міської ради від 14.03.2007 року №5/10-528 від 14.03.207 року затверджений проект землеустрою відносно відводу земельної ділянки площею 1,0000га (кадастровий номер НОМЕР_2) та передачі її оренду гр. ОСОБА_5 для організації відпочинку, туризму та проведення спортивних заходів в районі Голубих озер із земель запасу (промисловості) Краснолиманської міської ради (а.с.56-57). З гр. ОСОБА_6 був укладений договір оренди землі від 31.08.2007 року №86/07 щодо користування вказаної ділянки строком на 49 років (а.с.58).

Згідно з Договором про приєднання до електричних мереж від 24.06.2008 року, що його укладено між ОСОБА_6 (Замовник) та ВАТ «Донецькобленерго» (Власник), Власник здійснює приєднання та підключення електроустановок Замовника до своїх електричних мереж після виконання технічних умов, що є додатком до Договору (а.с.81).

18.06.2008р. за №469 структурним підрозділом відповідача гр. ОСОБА_5 були видані Технічні умови, які необхідно виконати споживачу для приєднання токоприймачів бази відпочинку, розташованої в Краснолиманському районі, Голубі озера (а.с.63-65). В п. 1 зазначених умов вказаний орієнтовний строк введення в експлуатацію - 2008-2009 роки (а.с.63).

Як встановлено судом, технічні умови ОСОБА_6 виконані. Це підтверджується довідкою Краснолиманськими РЕМ від 30.07.2008 року (а.с.83).

Державою інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Донецькій області складений 01.08.2008 року Акт №30 підтвердження готовності до роботи (подачі напруги) електроустановок (а.с.84-85).

04.08.2008 року Державною інспекцією промисловості безпеки та охорони праці в енергетиці складений Акт позапланової перевірки виконання вимог законів та нормативно-правових актів з охорони праці при експлуатації КТП-95 для енергозабезпечення бази відпочинку. Порушень не виявлено (а.с.87).

12.08.2008 року Краснолиманськими РЕМ складений Акт допуску на підключення до електричної мережі електроустановки, в якому відображено, що електроустановка, яка належить ОСОБА_5, та розташована в м. Красний Лиман, р-н Голубі озера змонтована відповідно до вимог нормативно-технічних документів, технічних умов приєднання електроустановок, може бути підключена до електричної мережі (а.с.86).

За договором купівлі-продажу майна від 22.04.2014 року №220414-10ДЗ.4/16, ОСОБА_6 продав, а ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» придбало електричне обладнання, яке складається з : комплексної трансформаторної підстанції КТПМ-100 2008 року випуску, силового трансформатору ТМ-100 кВа 2007 року випуску, лінії електропередач ЛЕП-6 кВ 2008 року випуску, довжиною ВЛ-286 м (а.с.66).

Опора 6кВ відвітлення на КТП-95 г. від ВЛ-6 кВ "ПС 110/6 кв. "Силікатна" прис. Голубі озера", що розташована в теперішній час на земельній ділянці позивача відноситься до переліку майна, що було передано за вказаним договором на баланс ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», в теперішній час перебуває на балансі та технічному обслуговуванні відповідача. Зазначені обставини сторонами по справі не оспорюються.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Судом встановлено, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» набуло право власності на спірну опору електропередач згідно з договором купівлі-продажу майна від 22.04.2014 року №220414-10ДЗ.4/16.

Опора 6кВ відвітлення на КТП-95 г. від ВЛ-6 кВ "ПС 110/6 кв. "Силікатна" прис. Голубі озера" була побудована та приєднана до електричної мережі з дотриманням діючих Правил приєднання електроустановок до електричних мереж (Постанова НКРЕ від 14.12.2005 року №1137, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.01.2006 року за №42/11916) в 2008 році. Матеріали справи не містять зауважень, приписів зі сторони контролюючих інспекцій щодо неналежного її технічного стану.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про електроенергетику» (в редакції, що діяла на час побудови опори) проектування та будівництво (нове будівництво, розширення, реконструкція і технічне переоснащення) об'єктів електроенергетики здійснюється на основі законодавства про будівництво.

Пунктом 1.3. Правил приєднання електроустановок до електричних мереж , затверджених постановою НКРЕ від 14.12.2005 року №1137, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19.01.2006 року за №42/11916 передбачалося, що приєднання електроустановки замовника здійснюється на підставі договору про приєднання, який укладається між власником електричних мереж та замовником.

Суд встановив, що такий договір був укладений між ОСОБА_6 та відповідачем 24.06.2008 року.

Пунктом 1.16 вказаних Правил були передбачені етапи приєднання електроустановки до електричної мережі, які досліджено судом. Цей порядок ОСОБА_6 додержаний, про що свідчать наявність Технічних умов, довідка про їх виконання, акт підтвердження готовності до роботи (подачі напруги) електроустановок, акт позапланової перевірки виконання вимог законів та нормативно-правових актів з охорони праці при експлуатації КТП-95 для енергозабезпечення бази відпочинку, акт допуску на підключення до електричної мережі електроустановки.

Перелічені документи щодо спірної опори енергопостачання представлені суду і свідчать про те, що опора 6кВ відвітлення на КТП-95 г. від ВЛ-6 кВ "ПС 110/6 кв. "Силікатна" прис. Голубі озера" була побудована гр. ОСОБА_6 в 2008 році, на відповідній правовій основі, належним чином введена в експлуатацію; в 2014 році перейшла у власність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Відповідно до ст.76 ЗК України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об'єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об'єкти транспортування електроенергії до користувача. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони.

Статтею 112 ЗК України встановлено, що охоронні зони створюються уздовж ліній зв'язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об'єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель. Розміщення споруд та інших об'єктів в охоронних зонах електричних і теплових мереж без здійснення передбачених нормативно-технічними документами технічних заходів безпеки не допускається.

Відповідно до п.1 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМУ від 04.03.1997 року №209 електричними мережами, які підлягають охороні вважаються трансформаторні підстанції, розподільні пункти та пристрої, струмопроводи, повітряні лінії електропередачі, підземні та підводні кабельні лінії електропередачі та споруди, які до них належать.

Відповідно до ч. 2 п.4 вказаних Правил у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вживати належних заходів до збереження зазначених об'єктів.

Згідно ст. 22 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» охоронні зони об'єктів енергетики встановлюються вздовж повітряних та кабельних ліній електропередачі та навколо електростанцій, електропідстанцій, струмопроводів та пристроїв, для забезпечення нормальних умов експлуатації об'єктів енергетики, запобігання ушкодженню, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти.

Системний аналіз діючого законодавства в сфері електроенергетики і земельній сфері дають підстави зробити висновок про те, що наявність охоронних зон прямо передбачена Законодавством і не залежить від їх позначення або не позначення у документації про право власності на земельну ділянку. Тому той факт, що в державному акті про право власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_4 і в договорі купівлі-продажу цієї ділянки, укладеному між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 відсутня інформація про наявність на земельній ділянці опори енергопостачання, не має правового значення.

ОСОБА_1 придбав земельну ділянку з наявною на ній опори енергопостачання, встановленої задовго до виникнення права власності на неї у попереднього власника Тому підстав для висновку про порушення його законних прав та інтересів відповідачем не було.

Суд першої інстанції перевірив доводи позивача про час прийняття в експлуатацію цієї опори і зробив правильний висновок про те, що вони не є підставою для задоволення позовних вимог. Відповідач посилається на те, що опора використовується з 2008 року. На час будівництва повітряної лінії та опори, у 2008 році норми законодавства не передбачали здійснення будівництва об'єктів електроенергетики відповідно до законодавства у сфері містобудівної діяльності. Тому і посилання позивача на вказане законодавство є безпідставним. Що стосується доказів по справі, що надані сторони, і, зокрема, «Паспорту на лінію електропередач», то суд у відповідності до своїх повноважень, що йому надані статтею 212 ЦПК України, дав їм належну правову оцінку і в рішенні привів переконливі доводи, за яких він прийняв одні докази і відхилив інші.

Позивач також не довів в суді факту створення небезпеки для життя і здоров'я його та його сім'ї існуванням на його земельній ділянці опори електропередачі.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких умов суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і правильно визнані судом безпідставними. Вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Тому рішення суду є законним і підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. 303-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: