АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/581/16-ц Головуючий в І інстанції: Стамбула М.І.
Провадження №22-ц/791/1345/2016 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 березня 2016 року по матеріалах позовної заяви ОСОБА_5 до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 визнано неподаною та йому повернуто.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті позовних вимог.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши відповідність оскарженої ухвали вимогам цивільного процесуального закону, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При поверненні заяви суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк ОСОБА_5 не усунув недоліки заяви, що зазначені в ухвалі Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 лютого 2016 року.

Колегія суддів вважає, що питання про прийняття до розгляду предявленої позовної заяви судом першої інстанції вирішено з порушенням встановленого ЦПК України порядку, що відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування оскарженої ухвали і передачі даного питання на новий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме: не надана до суду відповідь МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» на його заяву та не вказано підстави, відповідно до яких він не мав можливості її отримати; не надано доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі, а саме в сумі 551,20 грн. (а.с.4).

На виконання ухвали ОСОБА_5 подано заяву про звільнення його від сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 визнано неподаною та йому повернуто з підстав неусунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 16 лютого 2016 року (а.с.9).

Відповідно до п.п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при предявленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

На стадії відкриття провадження обовязок суду зясовувати питання про неподання позивачем доказів та їх обгрунтованість, процесуальним законом не передбачено.

Вважаючи порушеними свої права як споживача, позивач обґрунтовував свій позов положеннями Закону України «Про захист прав споживачів»

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Зазначаючи про необхідність сплати позивачем судового збору у розмірі 551,20 грн., суд першої інстанції посилався на те, що оплата судового збору здійснюється у розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір», до якого внесено зміни і споживачів виключено з категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Пільги щодо сплати судового збору зазначено в ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У пункті 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року зазначено, що оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного перелікупільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад статтею 22 Закону України від 22 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Враховуючи, що на стадії відкриття провадження обовязок суду зясовувати питання про неподання позивачем доказів та їх обгрунтованість процесуальним законом не передбачений, а відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така, що не відповідає вимогам ЦПК України, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 березня 2016 року скасувати.

Матеріали направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.А.Капітан

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3