АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1072/16 Справа № 201/684/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Басова Н.В. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Дніпропетровськ 06 червня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.,

при секретарі: Гулієву М.І.о.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити обов'язки за правочином - шлюбним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

15 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позов обгрунтовувала тим, що з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі з серпня 2008 року. Від сумісного життя вони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З відповідачем припинено сімейні відносини, ведення спільного господарства. Діти проживають разом з матір'ю і знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання синів ОСОБА_2 надає у добровільному порядку, однак у розмірі меншому ніж передбачено законом. Домовленості про добровільну сплату аліментів у розмірі достатньому для утримання дітей вони не досягли. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату.

Позивач просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину (тобто 50% з усіх видів заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття.

Відповідач заявив зустрічний позов про зобов'язання ОСОБА_3 вчинити обов`язки за правочином - шлюбним договором. В обґрунтування зазначав, що з ОСОБА_3 знаходився у зареєстрованому шлюбі. До 24 листопада 2012 року сторони з дітьми проживали в АДРЕСА_1. Просив розглянути питання мирової угоди за двома позовами сторін по справі викладених у шлюбному договорі (контракт з додатковими умовами, права призначення спадкоємців від 02 серпня 2008 року); встановити самоуправство ОСОБА_3 в частині самовільного викрадання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з постійного місця проживання у м. Запоріжжя всупереч умов шлюбного договору (контракт з додатковими умовами права призначення спадкоємців від 02 серпня 2008 року); встановити, що ОСОБА_3 ніде не працює, офіційних джерел доходу не має, не має будь-якого власного майна, її дії суперечать захисту прав дітей; встановити матеріальну неспроможність ОСОБА_3 виховувати двох дітей; зобов'язати ОСОБА_3 виконати умови договору від 08 серпня 2008 р. щодо сплати аліментів; встановити виховання дітей за умовами шлюбного договору за контрактом в будинку ОСОБА_2 в м. Дніпропетровськ та визначити місце постійного проживання синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_2; стягнути з ОСОБА_3 матеріальний обов'язок по утриманню дітей за умовами шлюбного договору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, належно повідомлені про слухання справи.

Рішенням суду позов про стягнення аліментів задоволено частково, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 15 січня 2014 року до досягнення ними повноліття.

Суд допустив негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено. Судове рішення в зазначеній частині не оскаржується.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити обов`язки за правочином - шлюбним договором - відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким його позов задовольнити.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з серпня 2008 року. Від сумісного життя мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5,6).

Згідно ст. 180, ч.3 ст. 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частки від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

За ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.1 ст. 191 СК України).

За рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 15 січня 2014 року до досягнення ними повноліття.

При відмові в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити обов`язки за правочином - шлюбним договором cуд послався на його недоведеність.

Проте погодитися з таким висновком неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова но Суд не дослідив рма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 3 ст. 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, та надати докази відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України.

За змістом положень ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Суд не дослідив шлюбний контракт та не навів обгрунтувань відмови в заявлених вимогах.

В прийнятому судовому рішенні стосовно контракту в протиріч вимог ст.215 ЦПК України відсутня мотивувальна частини рішення.

Відповідно до ст.93 СК України шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов'язки.

Якщо одна з сторін порушує умови шлюбного контракту, то інша сторона має право на судовий захист своїх прав та інтересів.

В позовній заяві ОСОБА_2 просив про поновлення порушеного права за умовами контракту та зобовязання відповідача виконати певні дії. Однак в матеріалах справи відсутній шлюбний контракт, з чого складаються позовні вимоги суд не встановив, розглянув справу за відсутності сторін.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив таке порушення, оскільки ним не встановлено фактичних обставин по справі

Частина 4 статті 10 ЦПК України зобов'язує суд сприяти: всебічному і повному з'ясуванню щодо обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

Судом не витребувано та не досліджено шлюбний контракт, на який посилався позивач, умови сторін за контрактом стосовно виховання та проживання малолітніх дітей, їх утримання, судом не встановлено які вимоги є предметом спору та їх правові підстави.

Порушивши норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясувавши обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про відмову в задоволення позовних вимог, тому рішення підлягає скасуванню, з відмовою в позові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити обов'язки за правочином - шлюбним договором, в частині зобов'язання вчинити обов'язки за правочином - шлюбним договором скасувати, в позовних вимогах - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: Котушенко С.П.

Романюк М.М.