Справа № 369/791/15-ц
Провадження № 2/369/23/16
РІШЕННЯ

Іменем України

18.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04 травня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову позику у розмірі 150000,00 (сто п»ятдесят тисяч) доларів США, що за курсом НБУ станом на день позики складає 1 213 500,00 (один мільйон двісті тринадцять тисяч п»ятсот ) грн. Строк повернення грошових коштів було обумовлено в усній формі протягом трьох місяців, тобто до 04 серпня 2013 року.

Як вказує позивач, грошові кошти під розписку були передані відповідачу для власних потреб у приміщенні розважального центру «Заїр», розташованого за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Грибоєдова,15.

По закінченню зазначеного строку відповідач кошти не повернула. Зустрічі з позивачем ОСОБА_2 всіляко уникає, на його неодноразові телефонні дзвінки не відповідає.

Станом на 23 січня 2015 року сума позики відповідачем не повернута.

Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 150000,00 доларів США, що по комерційному курсу на день подачі позовної заяви складає 3000000,00 грн.; 3 % річних від несплаченої суми боргу за період прострочення з 04 серпня 2013 року в розмірі 131671,02 грн. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

18.04.2016 року в судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, остаточно просив суд: стягнути з відповідача на користь відповідача борг в сумі 150000,00 доларів США,за комерційним курсом станом на дату ухвалення рішення; 3 % річних від несплаченої суми боргу за період прострочення з 04 серпня 2013 року до 23.01.2015 року. Витрати по сплаті судового збору покласти відповідача.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили суд задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Просив суд відмовити.

Допитаний у судовому засіданні 18 квітня 2016 року під присягою та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів або за відмову давати їх свідок ОСОБА_3В суду пояснив, що: він перебуває з відповідачкою у цивільному шлюбі. Конкретно про відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нічого не знає. Скільки коштів, та хто і кому їх передавав теж не знає. Зазначив, що розписку зі слів відповідача вона порвала.

Допитаний у судовому засіданні 18 квітня 2016 року під присягою та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів або за відмову давати їх свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що: вона багато років знає ОСОБА_2 В березні ОСОБА_2 розповіла їй, що відбувається в її сім»ї. Також свідок пояснила, що, зі слів ОСОБА_2 ОСОБА_1 передав їй розписку про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 коштів. Обставин отримання вказаних коштів відповідач свідку не розповідала.

Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, наявні письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Судом встановлено, що 04 травня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову позику у розмірі 150000,00 (сто п»ятдесят тисяч) доларів США, що за курсом НБУ станом на день позики складає 1 213 500,00 (один мільйон двісті тринадцять тисяч п»ятсот ) грн. Строк повернення грошових коштів було обумовлено в усній формі протягом трьох місяців, тобто до 04 серпня 2013 року.

Ст. 60 ЦПК України покладено на кожну зі сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його довірителька не отримувала коштів за договором позики від 04 травня 2013 року.

Крім того, покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд не бере до уваги, так як вони носили поверхневий характер і взагалі не були обізнані у відносинах між позивачем та відповідачем. Більш того допитані в судовому засіданні свідки не змогли підтвердити або ж спростувати факт, наявності між сторонами боргових зобов»язань.

Також, представником відповідача не наведено жодного доказу на підтвердження того, що договір позики від 04 березня 2013 року був укладений внаслідок застосування позивачем до його довірительки психічного тиску.

24.07.2015 року ухвалою судді Києво-Святошинського району Київської області за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні запитання: 1) Чи виконано ОСОБА_2 рукописний текст у борговій розписці від 04.05.2013 р. під впливом збиваючих факторів (природних, штучних), в тому числі, під впливом психологічного тиску ? 2) Чи перебувала ОСОБА_2, яка виконала рукописний текст та підпис в борговій розписці від 04.05.2013 р., у незвичайному стані.?

03.12.2015 року на адресу суду разом з матеріалами цивільної справи надійшло повідомлення про неможливість надання висновку від 27.11.2015 року за № 14736/14737/15-32 де експертом зазначено, що попереднім вивченням наданих матеріалів встановлено, що для проведення дослідження необхідно надати матеріали досліджуваного документа, вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_2, зіставлювані з досліджуваним документом, експериментальні зразки тексту розписки, відібрані під диктовку, у звязку з чим експертом 07.09.2015 року сторонам було надіслано клопотання. Відповіді на клопотання не надійшло. А тому, експерт повернув вищевказану ухвалу від 24.07.2015 року повернув без виконання.

Повторного клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи для з'ясування того, чи виконано підпис на розписці від 04 травня 2013 року саме ОСОБА_2, її представником у судовому засіданні не заявлено.

Нормою ч. 1 ст. 1049 ЦК України на позичальника покладено обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, нормами ст. ст. 549-552, 611, 625 ЦК України.

Так, за положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних за прострочення виконання ОСОБА_2 зобов'язання за договором позики становить 167 716,50 грн. ( 3 821256,30 грн х 3% х 534 дні (з 04.08.2013 до 23.01.2015) : 365 днів:100) = 167 716,50 грн.).

З урахуванням наведених обставин та вимог ст. 60 ЦПК України суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними, що є підставою для задоволення його позову.

У звязку із задоволенням позову на підставі ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у сумі 3 654,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, наявною у справі.

З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 553-559, 610, 625, 1046, 1047-1050 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст. ст .4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2, кошти отримані за розпискою в сумі 150 000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 18.04.2016 року складає 3 821 256,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2, 3 % річних від несплаченої суми боргу в розмірі 167 716,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654, 00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Д.Усатов