АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/3880/13-ц
Провадження № 22-ц/792/935/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Баса О.Г.,

секретар Кошельнику В.М.

розглянула в порядку ст. 197 ЦПК України у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 682/3880/13-ц за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Славутського міськрайонного суду від 28 липня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про тлумачення кредитного договору та визнання дати припинення дії кредитного договору.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ "ПриватБанк", звертаючись до суду з позовом, вказувало, що 13 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на суму 250 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою. Однак, відповідач порушила умови договору, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2013 року становила 13405,69 гривень. Тому позивач просив стягнути на його користь 13405,69 гривень (4538,06 гривень заборгованість за кредитом, 4863,75 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3127,42 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, та 250 штрафу фіксована частина, 626,46 гривень штрафу відсоткова складова).

Відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом та просила ухвалити рішення, яким розтлумачити кредитний договір, укладений між нею та ПАТ «ПриватБанк» 13 грудня 2007 року, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, виданих ПАТ КБ «ПриватБанк» та за яким визнати, що строк дії договору може бути продовжено (пролонговано) лише один раз на рік, тобто до 13 грудня 2009 року та про визнання 13 грудня 2009 року датою припинення дії кредитного договору від 13 грудня 2007 року.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22 травня 2014 року, позов було частково задоволено.

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_2 Провадження № 22-ц/792/935/16

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 19, 27

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_1 оскаржили їх в касаційному порядку.

13 травня 2015 року ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», касаційну скаргу ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 травня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Розтлумачено зміст кредитного договору від 13 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, таким чином, що строк дії кредитного договору може бути продовжено (пролонговано) лише один раз на рік до 13 грудня 2009 року та вирішено вважати датою припинення дії кредитного договору - 13 грудня 2009 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк"не погоджуючись з рішенням суду, просило його скасувати, ухвалити нове, яким задоволити вимоги первісного позову та відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2007 року в розмірі 9960 грн. 56 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_1 оскаржила його до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 лютого 2016 року (доповідач суддя Луспеник Д.Д.) касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє

апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 13 грудня 2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ КБ "Приватбанк", і ОСОБА_1 уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав останній кредит в розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% річних на суму залишку заборгованості.

При цьому сторони визначили право ПАТ КБ "Приватбанк" змінювати розмір кредитного ліміту.

ОСОБА_1 зобов'язалася повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7 % від залишку заборгованості на кінець звітного місяця до 25-го числа місяця, що слідує за звітним.

26 січня 2008 року банк збільшив кредитний ліміт до 500 грн., 20 березня 2008 року - до 3300 грн., 10 вересня 2008 року - до 4800 грн., а 23 грудня 2008 року позивач зменшив цей ліміт до 4700 грн.

25 вересня 2009 року ОСОБА_1 внесла на рахунок у банку єдиний платіж у розмірі 779 грн. 80 коп. (нарахований банком штраф за прострочену заборгованість більше 30 днів). З того часу вона перестала здійснювати платежі за кредитним договором.

Станом на 31 жовтня 2013 року заборгованість ОСОБА_1 за договором карткового рахунку становила 13405 грн. 69 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 4538 грн. 06 коп.; заборгованість по процентам - 4863 грн. 75 коп.; заборгованість по комісії - 3127 грн. 42 коп.; крім цього, банк нарахував штраф у сумі 250 грн. (фіксована частина) та 626 грн. 46 коп. (процентна складова).

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України , за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оцінивши в сукупності надані докази, слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 не виконала грошового зобов'язання за кредитним договором.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього ж Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не поінформує другу сторону про припинення дії договору він автоматично пролонговується на той же строк.

За змістом ч. 2 ст. 213 ЦПК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

З врахуванням змісту п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, суд першої інстанції правильно тлумачив цей пункт таким чином, що кінцевим строком дії кредитного договору є 13 грудня 2009 року.

Крім того, ОСОБА_4 здійснила останній платіж за кредитним договором 25 вересня 2009 року, після чого у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст.ст. 253, 257, 258, 261, 264, 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново .

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки ОСОБА_1 здійснила останній платіж за кредитним договором 25 вересня 2009 року, саме з цього часу в у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору, а з позовом позивач звернувся у грудні 2013 року, тобто з пропуском строком позовної давності.

З цих підстав рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову банку в звязку із спливом строку позовної давності є обґрунтованим та законним.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ "Приватбанк" про необґрунтованість такого висновку суду з посиланням на умови договору слід відхилити як такі, що не відповідають обставинам справи та суперечать нормам цивільного законодавства в частині застосування строків позовної давності.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко