У х в а л а

іменем україни

23 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Івано-Франківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_2, Рівненської міжрегіональної універсальної товарно-майнової біржі «Прайс», треті особи: регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу Дмитришин Катерина Костянтинівна, про визнання недійсними публічних торгів, договору купівлі-продажу та повернення майна в натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Івано-Франківський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що за результатами проведення публічних торгів 18 березня 2010 року між ОСОБА_2 та державою в особі філії Управління Західного оперативного командування концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_2 набув у власність нежитлову будівлю - склад овочевої тари, загальною площею 280,2 кв. м, розташовану по АДРЕСА_1. Зазначав, що вказане нерухоме майно було реалізоване без надання дозволу Міністерства оборони України на його відчуження та без відповідного погодження Фондом державного майна України.

Крім того, прокурор посилався на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу довіреність від 04 жовтня 2004 року № 220/2071, видана на ім'я начальника Головного управління торгівлі тилу Міністерства оборони України, втратила чинність внаслідок припинення даної юридичної особи, а довіреністю директора концерну «Військторгсервіс», виданою на ім'я ОСОБА_5, не уповноважено останнього самостійно здійснювати реалізацію майна, тому вважав, що спірний договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним, а реалізоване на його підставі нерухоме майно - поверненню концерну «Військторгсервіс».

У зв'язку з тим, що про порушене право держави прокуратурі стало відомо лише у 2012 року під час проведення перевірки, прокурор просив поновити строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Враховуючи викладене, прокурор просив: визнати недійсними публічні торги з реалізації нежитлової будівлі - складу овочевої тари, загальною площею 280,2 кв. м, розташованої по АДРЕСА_1, оформлені протоколом від 11 грудня 2009 року № 273-н; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 18 березня 2010 pоку між ОСОБА_2 та державою в особі Міністерства оборони України в особі філії Управління Західного оперативного командування концерну «Військторгсервіс»; застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу від 18 березня 2010 року шляхом повернення в натурі концерну «Військторгсервіс» нежитлової будівлі - складу овочевої тари, загальною площею 280,2 кв. м, розташованої по АДРЕСА_1.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсними публічні торги нежитлової будівлі складу овочевої тари, загальною площею 280,2 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що оформлені протоколом від 11 грудня 2009 року № 273-н про хід публічних торгів.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу від 18 березня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та Державою в особі Міністерства оборони України в особі філії Управління Західного оперативного командування концерну «Військторгсервіс».

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути Концерну «Військторгсервіс» приміщення нежитлової будівлі складу овочевої тари, загальною площею 280,2 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано концерн «Військторгсервіс» повернути ОСОБА_2 61 878 грн, сплачених ним за договором купівлі-продажу від 18 березня 2010 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено, що за результатами проведення публічних торгів 18 березня 2010 року між ОСОБА_2 та державою в особі філії Управління Західного оперативного командування концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_2 набув у власність нежитлову будівлю - склад овочевої тари, загальною площею 280,2 кв. м, розташовану по АДРЕСА_1.

Продавцем у вказаному договорі зазначено концерн «Військторгсервіс» в особі начальника філії Управління торгівлі Західного оперативного командування концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності від 29 грудня 2008 року, виданої на його ім'я директором концерну «Військторгсервіс».

Відповідно до п. 1.4 договору купівлі-продажу згідно з протоколом про хід публічних торгів від 11 грудня 2009 року № 273-н остаточна ціна продажу об'єкта становить 61 878 грн.

Відповідно до довіреності від 04 жовтня 2004 року № 220/2071, Міністерством оборони України було уповноважено начальника Головного управління торгівлі тилу Міністерства оборони України ОСОБА_6 на надання від імені Міністерства оборони України підприємствам (установам) військової торгівлі висновків (дозволу) на передачу в оренду (найм), списання з балансу, застосування прискореної амортизації та відчуження майна, що закріплене за ними на праві господарського відання. Термін дії довіреності встановлено до 01 жовтня 2007 року.

За змістом статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Кожна із цих вимог є самостійною підставою недійсності правочину.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару (стаття 658 ЦК України).

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами (стаття 326 ЦК України).

На час виникнення спірних правовідносин механізм та способи відчуження об'єктів державної власності визначались Законом України «Про управління об'єктами державної власності» та Порядком відчуження об'єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 червня 2007 року № 803.

За положеннями статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність (стаття 248 ЦК України).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-101цс15.

Установивши те, що під час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу не були дотримані вимоги, встановлені п. п. 6, 8 Порядку, а саме: суб'єкт управління майном - Міністерство оборони України не надавало дозвіл на відчуження предмету оспорюваного договору у формі розпорядчого акта (рішення); питання про відчуження спірного майна не було погоджено Фондом державного майна, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4, відхилити, рішення апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К.Парінова