АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Панченко О.М.
№22-ц/796/7927/2016 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Качана В.Я., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві Комишан Катерини Юріївни, заінтересовані особи: ОСОБА_4 про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року - скаргу залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 207 ЦПК України у зв'язку з повторною неявкою позивача.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що 12.04.2016 року в судовому засіданні інтереси апелянта були представлені його законним представником.

Крім того, суддя безпідставно та не вмотивовано посилається на ч. 3 ст. 169 ЦПК України та на п.3, ч.1 ст. 207 ЦПК України, оскільки відповідно до ч. 1 cт. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Зазначив, що причини неявки скаржника в судове засідання є поважними, оскільки він знаходився у відрядженні у зв'язку з виконанням власних робочих обов'язків та перебував за межами міста Києва.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з повторної неявки позивача в судові засідання.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання : перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (частина друга ст. 207 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 29.03.2016 року за участю представника скаржника ОСОБА_5 протокольною ухвалою суду визнано явку ОСОБА_1 обов'язковою. У справі оголошено перерву для виклику скаржника та державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві Комишан К.Ю. Суд зобов'язав представника скаржника забезпечити явку ОСОБА_1 в наступне судове засідання - 08.04.2016 року. (а.с.82)

08.04.2016 року скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, оскільки, зі слів його представника ОСОБА_6, перебуває у відрядженні.

У справі було оголошено перерву за клопотанням представника ОСОБА_1 до 12.04.2016 року на 11 год.00 хв. у зв'язку з викликом скаржника до суду. (а.с.87).

12.04.2016 року сторони по справі, зокрема скаржник ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилися, про що суд постановив відповідну ухвалу про залишення скарги без розгляду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив скаргу ОСОБА_1 без розгляду.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» із урахуванням положень статті 11, частини третьої статті 169 та частини другої статті 386 ЦПК у разі повторної неявки до суду заявника чи його представника, які належним чином повідомлені про дату судового засідання, без поважних причин скарга залишається без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК, що не перешкоджає заявникові повторно звернутися до суду на загальних підставах.

Відкладення чи оголошення перерви в розгляді скарги здійснюється в межах визначеного законом строку розгляду скарги.

Відтак, суд вправі залишити позовну заяву без розгляду лише за наявності наступних умов: 1) повторна (друга поспіль) неявка позивача в судове засідання; 2) належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи; 3) відсутність у суду заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Пунктом 4 ч.1 ст. 169 ЦПК України передбачено відкладення розгляду справи, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Можливість визнання обов'язкової явки сторони для дачі особистих пояснень передбачена процесуальним законом у випадку недостатньої проінформованості представника про фактичні обставини справи, необхідність з'ясування дійсного волевиявлення позивача.

Враховуючи те, що представники ОСОБА_1 були присутніми у судових засіданнях, крім останнього - 12.04.2016 року, суд першої інстанції передчасного висновку дійшов про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

При цьому, посилання суду на ту обставину, що явка скаржника була визнана судом обов'язковою, не може вважатись підставою для залишення скарги без розгляду, оскільки, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, дала особисті пояснення, це є підставою для відкладення розгляду справи, що прямо передбачено положенням п.4 ч.1ст.169 ЦПК України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Заборона зловживання правом міститься також у статті 13 ЦК.

Відповідно до частини шостої статті 13 ЦК у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Також особи, які беруть участь у справі, якщо суд визнав обов'язковою їхню особисту участь, у разі злісного ухилення від прибуття до суду можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності за неповагу до суду відповідно до ч. 1 ст. 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції, визнавши обов'язковою участь позивача в судовому засіданні, не був позбавлений можливості застосувати до нього заходи процесуального примусу.

Відповідно до пунктів 3,4 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 311-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року в справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді