Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/864/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Березій Ю. А.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

25.05.2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

за участю секретаря: Яковлєва Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 4398,75 грн. та пені 6443,07 грн.

В обгрунтування вимог зазначила, що 19 лютого 2014 року уклала строком на 5 років з ОСОБА_2 договір оренди землі. Згідно п. 9, 11 договору за користування земельною ділянкою, що належить орендодавцю орендар кожного року сплачує орендну плату в розмірі 3% від грошової оцінки землі, яка видається з каси підприємства. Орендна плата вноситься до 31 грудня.

На момент укладення договору оренди нормативна грошова оцінка землі складала 172561 грн. За 2014 рік орендна плата з врахуванням податку становила 4398,75 грн.

Проте, всупереч вимогам закону та договору оренди орендар не проводить з позивачем розрахунків по сплаті орендної плати. Орендна плата за 2014 рік взагалі не виплачена.

Пунктом 14 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,5% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Таким чином на день звернення з позовом розмір пені за 293 дні складає 6443,07 грн.

Протягом судового розгляду ОСОБА_3 збільшила вимоги та просила стягнути орендну плату за 2014 -2015 роки в сумі 8797,50 грн. та пеню в розмірі 8026,35 грн., а всього стягнути 16823,85 грн. (а.с.34).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2259,85 грн. заборгованості по виплаті орендної плати за 2014 рік, 8026,35 грн. пені за невнесення орендної плати у строки, визначені договором оренди станом на 19 січня 2016 року.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, всупереч вимогам ст. 218 ЦК України та постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року не прийнято як належний та допустимий доказ аудіо запис, згідно якого позивач визнала отримання нею від відповідача орендної плати за 2014 рік на суму 8 тисяч грн., а також 700 кг пшениці в рахунок орендної плати.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.86).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором оренди в частині своєчасної сплати орендної плати у визначеному договором розмірі.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки НОМЕР_2 площею 7,47 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Злинської сільської ради (а.с. 7).

19 лютого 2014 року між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ОСОБА_2 укладено договір оренди землі. Згідно умов якого в оренду строком на 5-ть років передається земельна ділянка загальною площею 7,47 га, в тому числі рілля- 7,47 га. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі, який складань 3% від грошової оцінки землі та видається з каси підприємства. Орендна плата вноситься в строки до 31 грудня. У разі невнесення орендної плати у строки, визначенні договором, справляється пеня у розмірі 0,5 % несплаченої суми за кожен день прострочення (п.2,8,9,11,14) (а.с. 8-10).

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю -це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Стаття 24 Закону передбачає, що орендодавець зокрема має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що належних та допустимих доказів виплати в повному обсязі позивачу орендної плати за 2014 рік відповідачем не надано.

29 грудня 2015 року згідно копії квитанції поштового переказу відповідачем перераховано позивачу грошові кошти в розмірі 6537, 65 грн., що підтверджує сплату останнім орендної плати за 2014 рік в розмірі - 2138, 90 грн. та сплату в повному обсязі орендної плати за 2015 рік в розмірі 4398,75 грн. Вказане не заперечується стороною позивача.

У зв'язку з чим сума недоплаченої орендної плати за 2014 рік складає 2259,85 грн ( 4398,75 - 2138,90). Відтак право ОСОБА_3 як орендатора земельної ділянки підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача недоплаченої суми.

Відповідно до п.14 договору оренди землі сторони передбачили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,5% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Розмір пені за 1 день прострочення складає 22 грн. ( 4398,75х0,5%).

ОСОБА_2 за 2014 рік прострочив виконання грошового зобов'язання в сумі 4398,75 грн. у період з 01 січня 2015 року по 29 грудня 2015 року (363 дні ) та виконання грошового зобов'язання в розмірі 2259,85 грн. за період з 29 грудня 2015 року по 19 січня 2016 року (21 день).

Враховуючи період заборгованості розмір пені склав 8223, 28 грн. ( 363 дніх22грн.)+ (2259,85 грн.х0,5%)х 21).

Судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено в задоволенні позову про стягнення з відповідача невиплаченої орендної плати за 2015 рік, оскільки факт внесення відповідачем орендної плати визнано позивачем та підтверджується копією квитанції поштового переказу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем виплачено на перед оренду плату за 2014 рік, а також надано позивачу в натуральній формі 1 тонну зерна ячменю та 700 кг пшениці не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ст. 57, ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, на предмет доказування здійсненої оплати сторони узгодили в договорі пунктом 12, що передача та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Тому, пояснення в суді першої інстанції щодо отримання частини оплати та аудіо запис здійснена в приватній розмові не може свідчити про належне виконання умов зобов'язання орендарем, так як орендар в цих поясненнях вказувала про моральну компенсацію порушень строків орендної плати.

Враховуючи вищевикладене судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідач, в односторонньому порядку, відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної сплати орендної плати в розмірі визначеної договором та правомірно дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача недоплаченої за 2014 рік орендної плати та пені передбаченої договором.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: