У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоМартинюка В.І.,
суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,
Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій до ОСОБА_6 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, за касаційною скаргою Військового інституту телекомунікацій та інформатизації на рішення апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 01 серпня 2010 року ОСОБА_6 було зараховано курсантом першого курсу та поставлено на всі види забезпечення за курсантською нормою.

01 вересня 2011 року між відповідачем та Міністерством оборони України укладений контракт про походження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, згідно з яким відповідач зобов'язаний проходити військову службу.

05 квітня 2013 року ОСОБА_6 відраховано зі списків інституту у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. Позивач вважав, що оскільки відповідач порушив умови контракту, розірвавши його достроково, він повинен відшкодувати позивачу завдані збитки, що складаються з витрат на харчування у розмірі 37 367 грн 20 коп., витрат на речове забезпечення у розмірі 4 489 грн 14 коп., грошове забезпечення у розмірі 4 079 грн 35 коп., медичне забезпечення у розмірі 360 грн, а всього - 46 295 грн 69 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 8 928 грн 49 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції керувався тим, що контракт був розірваний за ініціативою відповідача достроково, тому він повинен відшкодувати витрати, понесені позивачем, на його утримання у вищому навчальному закладі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, апеляційний суд керувався тим, що Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій не є належним позивачем і немає правових підстав для пред'явлення позовних вимог про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Із такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами встановлено, що наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 01 серпня 2010 року № 147 ОСОБА_6 зараховано в списки особового складу інституту на всі види забезпечення за курсантською нормою, на котлове забезпечення з обіду з 01 серпня 2010 року (а. с. 10).

01 вересня 2011 року між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» та ОСОБА_6 укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався проходити військову службу сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Силах України, накази командирів і начальників, свої службові обов'язки. Після закінчення навчання відповідач повинен був проходити військову службу в Міністерстві оборони України на посадах офіцерського складу протягом 5 років (а. с. 12).

Наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (по стройовій частині) від 05 квітня 2013 року № 69 ОСОБА_6 відраховано з інституту наказом проректора Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 03 квітня 2013 року № 696-с у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання та звільнено з військової служби у запас за частиною 6 пунктом «и» (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) (а. с. 11).

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у редакції на день винесення наказу про відрахування) курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно з п. п. 2, 3, 4 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Відповідно до п. 1 контракту, укладеного між Міністерством оборони України та відповідачем, останній зобов'язався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Згідно з п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 406/2011, Міноборони України входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та реалізації державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва, а також у формуванні державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, гідрометеорологічної діяльності.

Міноборони України є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» суб'єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Відповідно до ст. 8 названого Закону кошти, одержані від здійснення військовими частинами господарської діяльності, зараховуються до Державного бюджету України та використовуються виключно на національну оборону відповідно до кошторису Міністерства оборони України. Порядок обліку коштів, одержаних від господарської діяльності у Збройних Сила України, визначається Міністерством фінансів України та Міністерством оборони України.

Згідно з п. 3 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відшкодовані за утримання курсантів у вищому навчальному закладі кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження вищого навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

На порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України апеляційний суд рішення суду першої інстанції на предмет законності та обґрунтованості не перевірив, пославшись лише на те, що Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій є неналежним позивачем у справі. При цьому не врахував, що контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України укладався між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» і особою, зарахованою на навчання, ОСОБА_6 Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для проходження курсантом (слухачем) військової служби, є навчальний заклад, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються Міністерству оборони України або підпорядкованому йому підрозділу, яким у даному випадку виступає навчальний заклад.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:В.І. Мартинюк
Судді: М.В. Дем'яносов
Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік