Справа №592/4295/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Котенко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/1016/16 Суддя-доповідач - Околот Г. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання -Чуприні В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 травня 2016 року у справі за заявою головного лікаря Обласного комунального закладу Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року головний лікар Обласного КЗ Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру звернулась до суду з заявою та в обґрунтування своїх вимог зазначила, що ОСОБА_3, 1970 року народження, мешканець м. Лебедин Сумської області був госпіталізований 02 травня 2016 року в гостре психіатричне відділення ОКЗ Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру лікарем-психіатром ОСОБА_6 без його усвідомленої згоди в зв'язку з небезпекою хворого для оточуючих та себе в супроводі працівників міліції. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації стали відомості про неадекватну поведінку ОСОБА_3, які отримані зі слів фельдшера районної бригади швидкої допомоги, а саме: пацієнт протягом останнього місяця припинив спілкування з оточуючими, практично не виходить на вулицю, зносить в будинок ікони, постійно молиться, сам з собою розмовляє, а 02 травня 2016 року вибіг на проїздчу частину та кинувся під колеса машини швидкої допомоги, розбив лобове скло, вимагав доставити його в лікарню, погрожував медичним працівникам.

03 травня 2016 року ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-психіатром та зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації в гостре психіатричне відділення СОКПНД. 04 травня 2016 року хворий ОСОБА_3 повторно був оглянутий комісіє лікарів-психіатрів та зроблений висновок, що хворий страждає психічним розладом. У зв'язку з тим, що у пацієнта виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого можливе в стаціонарних умовах він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 травня 2016 року заяву головного лікаря Обласного КЗ Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ОСОБА_5 задоволено.

Госпіталізовано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця м. Лебедин Сумської області, до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Не погодившись з рішенням суду представник заявника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення щодо проведення лікування ОСОБА_3 амбулаторно.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, думку прокурора, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву головного лікаря ОКЗ Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад, на даний час є загострення тяжкого психічного захворювання, він може вчинити дії, що являють реальну небезпеку для себе та оточуючих, а тому потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 «Основ законодавства України про охорону здоров'я», застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв'язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: - вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, - або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 27 цього Закону виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3, 1970 року народження, мешканець м. Лебедин Сумської області був госпіталізований 02 травня 2016 року о 12 год. 30 хв. в гостре психіатричне відділення ОКЗ Суського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру лікарем - психіатром ОСОБА_6 без його усвідомленої згоди в зв'язку з небезпекою хворого для оточуючих та себе в супроводі працівників міліції. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про неадекватну поведінку ОСОБА_3, а саме: пацієнт протягом останнього місяця спілкування з оточуючими, практично не виходить на вулицю, зносить в будинок ікони, постійно молиться, сам з собою розмовляє. 02 травня 2016 року вибіг на проїзджу частину, кинувся під колеса машини швидкої допомоги, розбив кулаком лобове скло, вимагав доставити його в лікарню, погрожував медичним працівникам.

Згідно виписки з амбулаторної карти ОСОБА_3, останній на обліку у лікаря-психіатра перебуває з 1988 року з діагнозом шизофренія, параноїдна форма, знаходився на обліку як соціально-небезпечний хворий.

З 28 грудня 1992 року по 30 липня 1993 року перебував на примусовому лікуванні в Роменській ПНЛ за рішенням суду в зв'язку з кражею особистого майна (а.с.15).

04 травня 2016 року хворий ОСОБА_3 був оглянутий комісією лікрів-психіатрів у складі: в.о. зав. відділенням ОСОБА_7, лікар-психіатр ОСОБА_6, лікар-психіатр ОСОБА_8 та зроблений висновок, що ОСОБА_3 страждає тяжким психічним розладом у формі: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. У зв'язку з тим, що у пацієнта виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану та небезпечних дій пацієнта по відношенню до оточуючих, він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» (а.с.2).

За таких правильно і з достатньою повнотою встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що факт тяжкого психічного розладу у ОСОБА_3 підтверджується належними доказами, та що за таких обставин його лікування можливе тільки в умовах стаціонару, а тому на законних передбачених ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» застосував госпіталізацію у примусовому порядку до спеціалізованої психіатричної лікарні.

Судове рішення узгоджується з роз'ясненнями наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Висновок комісії лікарів-психіатрів ОКЗ Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_3 дії якого являються небезпечними для нього та оточуючих, є достатньо обґрунтованим та мотивованим і відповідає положенням ч.3 ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Колегія суддів критично відноситься до пояснень представника апелянта, що ОСОБА_3 своїми діями не створює небезпеку для оточуючих і тому немає підстав для лікування його стаціонарно, оскільки останній не спростовує тих обставин, що ОСОБА_3 у зв'язку з неадекватною поведінкою, а саме киданням під колеса машини швидкої допомоги, розбиттям лобового скла, вимагав доставити його у лікарню та погрожував розправою медичним працівникам. При цьому суд виходить з того, що ці дії припинилися працівниками поліції , які супроводили ОСОБА_3 до лікарні.

Інших доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні, наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -