Справа № 0907/2-7318/2011
Провадження № 22-ц/779/917/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Василишин Л.В.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Виконкому Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним ордеру та визнання права на отримання квартири за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2016 року в позові ОСОБА_2 до Виконкому Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним ордеру №1031 від 29.12.2007 року, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради на ім»я ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 та визнанні за позивачем права на отримання зазначеної як ізольованого житлового приміщення, що звільнилось у квартирі відмовлено.

ОСОБА_2 на вказане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилаються на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що він та члени його сім»ї проживають в житловому будинку АДРЕСА_2. Житловий будинок складається з квартир, які утворилися шляхом замурування дверей між кімнатами будинку. Технічні характеристики будинку наведені в інвентарній справі. Даний житловий будинок, відповідно до технічного висновку який виготовлено інститутом «Діпромісто» на замовлення КП «Єдиний розрахунковий центр» ще в 2012 році є передаварійний, конструктивні елементи не відповідають умовам експлуатації житла.

Загальна кількість осіб, які прописані та проживають в квартирі №2 складає 7 чоловік. Будинок є ветхим, без комунальних вигод та до таких віднесений на підставі рішення Івано-Франківського міськвиконкому за №543 від 12.08.1981 року. Житлова площа квартири складає 35,5 кв.м, тобто на кожного проживаючого в квартирі припадає по 5,07 кв.м, що нижче мінімального розміру житлової площі на одну особу. Житловий будинок віднесено до комунальної власності міста.

Апелянт зазначив, що він та члени його сім»ї як особи, що потребують покращення житлових умов перебувають на квартирному обліку в списках загальної та в списках першочергової черги, що стверджується рішенням МВК №687 від 28.12.2010 року та довідкою відділу обліку та розподілу житла міськвиконкому від 27.07.2011 року.

20.12.2007 року Івано-Франківською міською радою прийнято рішення №599, яким квартиру №3 житловою площею 15,3 кв.м на яку вони претендували, як на покращення житлових умов виділено як службову покрівельнику ЖЕО №4 ОСОБА_3 та 20.12.2007 року видано ордер на вселення у вказане житло, а 24.06.2008 року у зв»язку з нововиявленими обставинами міськвиконком прийняв рішення за № 284, яким відмінено п.4.1. розділу 4 рішення міськвиконкому за №599 від 20.12.2007 року про надання службового житла ОСОБА_3

Апелянт зазначив що його сім»я має право на отримання ізольованого житлового приміщення в цій квартирі, а тому відповідно ним заявлений позов до ОСОБА_3 та виконкому міської ради про визнання ордеру недійсним.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради - ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_3, представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_8 заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що спір між сторонами виник з приводу права користування житлом у квартирі АДРЕСА_3.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно ордера № 782, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Станіславської міської ради №445 від 23.09.1958 року ОСОБА_9 надано право на зайняття житлової площі АДРЕСА_4, що складається із 2 кімнат площею 35,12 кв. м.

Відповідно до архівного витягу з протоколу №3 засідання виконкому Івано-Франківської міської ради від 12.03.1986 року відселену квартиру №4 ветхого будинку №239 вул. Дадугіна, закріплено за основним квартиронаймачем квартири №2 цього ж будинку ОСОБА_10 як підсобне приміщення (а.с.14 т.1)

Встановлено, що однокімнатна квартира АДРЕСА_5 була надана ОСОБА_11 рішенням виконавчого комітету Станіславської міської ради від 14.09.1951 року, в якій вона проживала по час смерті - 25.11.1998 року (а.с.176-177 т.1).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_12 у липні 2008 року зверталася до міського голови Івано-Франківська про приєднання до квартири №2 - квартири №3, в якій проживала покійна ОСОБА_11 посилаючись на те, вона опікувалась та підтримувала останню до її смерті, однак у задоволенні її заяви було відмовлено.

Відповідно до довідки ЖЕО №4 від 09.08.2010 року №3239 виданій ОСОБА_10 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_6 проживає вона, син ОСОБА_2, дочка ОСОБА_13, невістка ОСОБА_5, онука ОСОБА_14, онука ОСОБА_15, правнук ОСОБА_16 ( а.с.14 зворот т.1)

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 червня 2011 року задоволено позов ОСОБА_12, ОСОБА_13 та встановлено порядок користування квартири по вул. Коновальця 239/2 в м. Івано-Франківську та виділено в користування ОСОБА_12, ОСОБА_13 кімнату площею 15,5 м.кв. та кухню площею 7,1 м.кв., а кімнати площею 20 м.кв. та 12,8 м.кв., кухню площею 6,8 м.кв. залишено к у користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та малолітнього ОСОБА_16 (а.с.101 т.1).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.12.2007 року однокімнатну квартиру №3 житловою площею 15,4 кв.м. на вул. Коновальця 239 без комунальних вигод, надано як службову покрівельнику ЖЕО №4 ОСОБА_3 на підставі якого видано ордер №1031 на його вселення в зазначену квартиру.

Відповідно до довідки ЖЕО №4 від 24.11.2011 року спірна квартира яка надана відповідачу ОСОБА_3 становить окреме ізольоване приміщення, є окремою квартирою, не є суміжною квартирою до квартири №1, має окремий вхід.

Разом з тим, рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.06.2008 року у зв»язку з нововиявлениими обставинами було відмінено рішення про надання спірної квартири ОСОБА_3

Постановою Івано-Франківського міського суду від 25 вересня 2012 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 та визнано протиправним та скасовано п.9.4 розділу 9 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.06.2008 року №284 про відміну п.4.1 рішення міськвиконкому за № 599 від 20.12.2007 року щодо надання йому спірної квартири.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки від 27.07.2011 року ОСОБА_5 складом сім»ї 5 осіб: ОСОБА_2 чоловік, ОСОБА_17 дочка, ОСОБА_15 дочка, ОСОБА_16 внук перебувають на квартирному обліку з 28.12.2010 року в загальній черзі та в списках першочергової черги з 15.03.2011 року(а.с.13т.1).

Відповідно до положень ст. 31 Житлового кодексу України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством, цим Кодексом та іншими актами законодавства.

Позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення його прав на отримання квартири №3, посилався на те, що його сім»я потребує покращення житлових умов, а звільнене житлове приміщення повинно бути надане як ізольоване житлове приміщення , що звільнилося в квартирі.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 ЖК України ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 та члени його сім»ї станом на час прийняття рішення про надання ОСОБА_3 спірної квартири не перебували на обліку як такі що потребували поліпшення житлових умов, а звільнена квартира № 3 не являється ізольованим жилим приміщенням, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, натомість становить окреме ізольоване приміщення, є окремою квартирою та має окремий вхід.

Таким чином, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, дійшов правильного висновку про те, що у позивача відсутні правові підставі для зайняття спірного житла яке є службовим та у встановленому законом порядку надано ОСОБА_3

За змістом ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових. Службові жилі приміщення обліковуються в журналі обліку службових жилих приміщень. Оперативний облік належних їм службових жилих приміщень провадять також відповідні підприємства, установи, організації.

Службові жилі приміщення надаються, як зазначено у статті 121 ЖК України, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Частиною першою статті 122 ЖК України передбачено, що єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення є спеціальний ордер, який видається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_16 народних депутатів на підставі рішення про надання службового жилого приміщення.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 надане спірне житлове приміщення на основі ордеру, виданого в порядку та у спосіб, що передбачені законом 20.12.2007 року за №599 (а.с.17)

Відповідно до довідки виданою житлово-експлуатаційною організацією №4 від 24.11.2011 року квартира №3 на вул. Коновальця, 239 згідно рішення МВК №599 від 20.12.2007 року виділена ЖЕО 4 як службова і була надана у користування покрівельнику ОСОБА_3 та є окремою квартирою. Дана квартира не є суміжною з квартирою №1 і має окремий вхід (а.с42).

Із копії Журналу обліку надання службового житла вбачається, що надана спірна квартира облікована як службове житло ЖЕО -4.

Таким чином, доводи апелянта щодо неправомірного надання ОСОБА_3 спірної квартири не знайшли свого підтвердження.

Не заслуговують також на увагу посилання апелянта на те, що відповідачу надано службове житло у ветхому будинку, оскільки висновок експерта про те, що житловий будинок по вул. Коновальця 239 в м. Івано-Франківську знаходиться у ветхому технічному стані складено у 2012 році, в той час як рішення про надання ОСОБА_3 квартири №3 в зазначеному будинку прийнято у 2007 році.

Крім того, в рішенні виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 12.08.1981 року на яке посилається позивач, зазначено про включення будинку по вул. Коновальця 239 як ветхого для виконання підтримуючого ремонту.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_18