Справа № 526/366/16-ц
Провадження № 2/526/273/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 травня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого Киричка С.А.

з участю секретаря Широколави О.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гниди Ф.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" про про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, зобов'язання нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, стягнення моральної шкоди,-

встановив:

Позивач звернувся у лютому 2016 року до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, зобов'язання нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, вказуючи, що з 11 січня 2012 р. він працював на даному підприємстві апаратником згущення молока та іншої молочної сировини. 20 січня 2016 року був звільнений за згодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України, але на день звільнення залишилась заборгованість по заробітній платі з жовтня 2015 року по день звільнення. Окрім вказаного, позивачу спричинена моральна шкода в сумі 1000 грн., так як за відсутності заробітної плати сім'я позивача була поставлена в скрутне фінансове становище, тому просив стягти з ТОВ "Техмолпром" на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 1 жовтня 2015 року по день винесення рішення по даній справі, моральну шкоду в сумі 1000 грн., витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 1000 грн. та зобов'язати ТОВ "Техмолпром": нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частки заробітної плати у зв'язку з порушення строків її виплати відповідно до індексу зростання споживчих цін.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та не підтримав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у зв'язку з її виплатою у березні 2016 року. В іншій частині позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що заборгованість по заробітній платі позивачу сплачена. В день звільнення 20 січня 2016 року позивач не працював, що підтверджується табелем обліку робочого часу і після звільнення жодного разу до підприємства про виплату заробітної плати не звертався. Після отримання позову, товариство сплатило заборгованість по заробітній платі, тому підстав для задоволення позову в цій частині не вбачає. Моральну шкоду вважає необґрунтованою та недоведеною. Оскільки розрахунку вартості послуг адвоката немає, тому відсутні і підстави для задоволення позову.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно наказу №8-К від 11 січня 2012 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду апаратника згущення молока та іншої молочної сировини четвертого розряду з 11 січня 2012 року.

Наказом №21-К від 20 січня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з 20 січня 2016 року за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до витягу з табелю використання робочого часу за січень місяць 2016 року в день звільнення 20 січня 2016 року ОСОБА_1 не працював.

Згідно довідки ТОВ "Техмолпром" заборгованість по заробітній платі перед позивачем погашена повністю 03 березня 2016 року

У зв'язку з тим, що позивач у день звільнення не працював, доказів про те, що він звертався до товариства з вимогою про виплату заробітної плати відповідно до ст. 60 ЦПК України не надано.

Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так, судом встановлено, що позивач у день звільнення не працював, вимога про розрахунок була пред'явлена позивачем шляхом подання позову, копія якого отримана відповідачем 02 березня 2016 року. Доказів того, що позивач звертався до відповідача з вимогою про розрахунок раніше або про наявність спору про розмір належних до виплати сум сторонами відповідно до ст. 60 ЦПК України не надано, отже відповідач повинен був провести повний розрахунок з позивачем 03 березня 2016 року.

Враховуючи, що розрахунок з відповідачем проведено 03 березня 2016 року, підстави для стягнення заборгованості по заробітній платі та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку відсутні.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» У справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст.33 Закону ( 108/95-ВР ) в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону "Про індексацію грошових доходів населення" ( 1282-12 ) і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 ( 663-98-п ) (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації).

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів наявності умов для компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою її виплати (розрахунків, довідок), а суд не має можливості збирати докази за власною ініціативою.

Також суд встановив, що позивачу була спричинена моральна шкода у зв'язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні, оскільки він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, тому що відчував нестачу коштів на щоденні потреби, в зв'язку з чим відчував моральні страждання. Однак беручи до уваги характер та обставини заподіяння моральної шкоди, наслідки порушення прав позивача, характер та тривалість моральних страждань, суд враховує вимоги розумності і справедливості, та вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, так як заявлена сума не знайшла свого підтвердження.

Витрати на правову допомогу підтверджені документально, тому підлягають стягненню на користь позивача пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 209, 212-218 ЦПК України,-

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягти з ТОВ «Техмолпром» на користьОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 200 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 229,48 грн.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Стягти з ТОВ «Техмолпром» на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: С. А. Киричок