АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3266/16 Головуючий 1 інст. - Бутенко В.М.
Справа № 623/4137/15-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Гальянова І.Г., Колтунова А.І.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства до ОСОБА_1 про стягнення оплати за без облікове водокористування за апеляційною скаргою Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення оплати за без облікове водокористування.

В обгрунтування позовних вимог комунальне підприємство вказувало, що відповідачка є споживачем послуг з централізованого водопостачання, які надає Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство за адресою: АДРЕСА_1. 08 червня 2015 року працівниками Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства при проведенні обстеження мереж споживачів було виявлено здійснення поливу присадибної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 з дворової колонки без встановлення засобу обліку, що є порушенням вимог діючих правил та норм. За фактом вищезазначених дій відповідачки було складено акт, який розглянуто підприємством та нараховано ОСОБА_1 6 731,42 грн. за без облікове водокористування.

Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача оплату за без облікове водокористування в сумі 6 731,42 грн. та 243,60 грн. судового збору.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона є власником ? частини будинку АДРЕСА_1, користується послугами центрального водопостачання дворової колонки без встановлення засобу обліку води для пиття та побиту, проте вказану колонку не використовує на полив присадибної ділянки за допомогою шлангу, а користується у дворі свердловиною води для поливу огороду. Акт від 08 червня 2015 року позивачем було складено безпідставно, в ньому її взагалі не вказано як порушника, вона акт не підписувала.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що здійснювати полив з інших джерел, в тому числі з власної свердловини, відповідачка не могла, бо на момент виявлення факту поливу була відсутня електроенергія. Складений працівниками підприємства акт про порушення є належним доказом у справі, бо на момент перевірки ОСОБА_1 відмовилася пред'явити документ, що посвідчує особу, відмовилася підписати складений акт та отримати його примірник, зазначене також підтверджується показаннями свідків.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

За змістом п. 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" централізоване постачання холодної води та водовідведення є одним із видів комунальних послуг.

Закон України "Про питну воду та питне водопостачання" (ст. 1) визначає централізоване питне водопостачання, як господарську діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води; а централізоване водовідведення, як господарську діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом. Статтею 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання, які надає Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство за адресою: АДРЕСА_1.

08 червня 2015 року працівниками Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства при проведенні обстеження мереж споживачів було складено Акт №2 про порушення Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення (а.с.7).

Зі змісту вищевказаного акту вбачається, що у домоволодіння споживача ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 виявлено здійснення поливу присадибної ділянки з дворової колонки без встановлення засобу обліку.

Акт підписаний працівниками Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства, споживачем акт не підписаний, лише зазначено як споживача ОСОБА_4

За договором купівлі-продажу житлового будинку від 17 серпня 2006 року власниками будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по ? та ? частині відповідно (а.с.24-25).

Відповідно до п. 3.2, 3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року,- (далі - Правила) водокористування вважається без обліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними

У разі без облікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Правил, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

З викладених норм вбачається, що безобліковим є водокористування без укладення відповідного договору .

Комунальним підприємством відповідно до п. 3.3. та п. 3.4. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України проведено розрахунок витрат води внаслідок безоблікового її використання ОСОБА_1 Визначено, що споживачем підлягає сплаті 6 731,42 грн. за порушення встановлених Правил (а.с.8).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Акт №2 про порушення Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення не містить підпису ОСОБА_1, таким чином, акт про порушення саме відповідачкою Правил через безоблікове водокористування не доведено позивачем.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог та не доведено ті обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх заперечень проти обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання позивача на доведеність позову з урахуванням показанням свідків, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки показання свідків відповідно до ст.. 63 ЦПК України є одним із видів доказів та оцінюється судом у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуІзюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства - відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: І.Г. Гальянова

А.І. Колтунова