Справа № 462/2195/16-ц
УХВАЛА

05 травня 2016 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Кирилюк А.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 86 219,38 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 2 197 169 грн. 59 коп. та судовий збір.

19.04.2016 р. представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що оскільки сума боргу є значною, відповідачі можуть розпорядитись власним майном з метою уникнення виконання рішення суду та, окрім того, можуть покинути межі України, що утруднить чи зможе зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали заяви, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналізуючи надану вище інформацію, враховуючи факт того, що сума боргу є значною, відповідачі уникають своїх зобовязань щодо погашення заборгованості, можуть вчиняти дії щодо відчуження належного їм майна, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, а тому необхідно забезпечити даний позов, в частині накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 та накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються відповідно до розділу VI ЦПК України. Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби .

Враховуючи наведене вище, суд вирішує питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України лише після прийняття рішення, а не до початку розгляду справи.

Заявник послався, як на підставу обмеження права на виїзд та отримання паспорта на Пункт 2 частини першої статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", що був виключений на підставі Закону N 888-VIII ( 888-19 ) від 10.12.2015.

Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині вимог щодо забезпечення позову шляхом обмеження права виїзду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше відмовити, так як чинним законодавством не передбачено такий вид забезпечення позову, а питання щодо обмеження особи у праві виїзду за кордон розглядається судом лише після прийняття рішення, а від так таке є передчасним.

Керуючись ст. ст. 151-153, 377-1 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,-

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії: КС 467667, виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 09.03.2006 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1 та на рухоме та нерухоме майно в тому числі квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії : КВ 706711, виданий Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 19.07.2001 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 в межах суми заявлених вимог, а саме у межах 2 197 169 грн. 59 коп.

Накласти арешт на кошти, які знаходяться на рахунках, які відкриті на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в межах суми заявлених вимог, а саме у межах 2 197 169 грн. 59 коп.

СТЯГУВАЧ Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», 04114, м. Львів, вул. Грабовського, 11, МФО 325213, .

БОРЖНИКИ - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії: КС 467667, виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 09.03.2006 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_2;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КВ 706711, виданий Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 19.07.2001 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_2.

У решті вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік з дня винесення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: