У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Луганської області від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим,що з 11 серпня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який був розірваний на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 червня 2015 року.

На час перебування у шлюбі ними була придбана квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, але право власності відповідача, оскільки на час перебування у шлюбі між ними відносини були дуже гарні. Позивач вважає бажає поділити спірну квартиру в рівних частках, щоб гарантувати захист своїх прав та інтересів в майбутньому.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати за ним право власності на Ѕ частину спірної квартири.

Рішення Сєверодонецького міського суду Луганської області від 19 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 15 березня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку квартири

АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності Ѕ частку квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від

17 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року, у задоволенні позову

ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, яка підлягає поділу у відповідності до ст. ст. 60, 70 СК України.

Судами встановлено, що 29 березня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір був вчинений за згодою позивача, яка викладена в заяві, що долучена до нотаріальної справи, згідно якої спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям під час праві спільної сумісної власності залежно від того, що один з не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,) догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суди дійшли вірного висновку, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а посилання скаржника на те, що дана квартира є її приватною власністю є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суди вірно визначилися з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, надав їм належну правову оцінку, правильно застосував норму права до спірних правовідносин та обгрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Луганської області від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович