Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника на рішення апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна», назву якого рішенням власника підприємства від 29 квітня 2015 року змінено на підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (далі - ПІІ «АМІК Україна») про визнання наказу № 1043-к від 02 грудня 2014 року «Про зміну в структурному штатному розкладі» та процедуру його скорочення незаконною.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що він працював на посаді провідного ревізора безбалансового регіонального представництва в Київському регіоні ПІІ «АМІК Україна».

17 грудня 2014 року його було повідомлено про скорочення займаної ним посади відповідно до наказу № 1043-к від 02 грудня 2014 року «Про зміну в структурному штатному розкладі», при цьому в підприємстві відбувався набір нового персоналу на посади, що відповідали його кваліфікації, однак таких посад йому не було запропоновано.

Вказував на те, що протягом двох місяців з боку роботодавця на нього вчинявся психологічний тиск з метою примусити його до звільнення за власним бажанням. Підтвердженням такого тиску є наказ № 29-П-к від 12 лютого 2015 року про оголошення догани у зв'язку з запізненням на роботу. Наказом № 209-к від 10 березня 2015 року він був звільнений з роботи з 11 березня 2015 року за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне порушення без поважних причин трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Посилаючись на те, що його звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, з урахуванням уточнень просив визнати незаконними наказ № 1043-к від 02 грудня 2014 року «Про зміну в структурному штатному розкладі», наказ № 29-П-к від 12 лютого 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення йому догани та наказ № 209-к від 10 березня 2015 року «Про звільнення», поновити його на посаді провідного ревізора безбалансового регіонального представництва в Київському регіоні підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати заподіяну неправомірними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконними наказ № 29-П-к від 12 лютого 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення догани ОСОБА_3 та наказ № 209-к від 10 березня 2015 року «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_3 на посаді провідного ревізора безбалансового регіонального представництва в Київському регіоні підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» з 11 березня 2015 року. Стягнуто з підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 40 880, 38 грн та на відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконними наказу № 29-П-к від 12 лютого 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині оголошення догани ОСОБА_3 та наказу № 209-к «Про звільнення», поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» про визнання незаконними наказів № 29-П-к від 12 лютого 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині оголошення догани ОСОБА_3 та наказу № 209-к «Про звільнення», поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 працював на підприємстві з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна» з 21 листопада 2006 року, наказом № 563-к від 11 липня 2012 року його переведено на посаду провідного ревізора безбалансового регіонального представництва в Київському регіоні підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна».

Наказом від 12 лютого 2015 року №29-к ОСОБА_3 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що проявилося в систематичному порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку, зокрема 5-ти разове запізнення на роботу.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ч. 1 ст. 142 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Відповідно до положень ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника застосовуються один із таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна», затвердженими наказом № 103-п від 30 березня 2010 року, встановлено початок робочого дня - 9.00 год., закінчення роботи - 18.00 год.

За змістом п. 5.1.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві, не допускається запізнення працівників, їх самовільне залишення роботи.

Встановлено, що ОСОБА_3 допускав порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку та запізнювався на роботу неодноразово.

Виявивши наведені порушення трудової дисципліни, витребувавши у працівника відповідні пояснення щодо цих порушень, роботодавець застосував до порушника дисциплінарне стягнення у вигляді догани із додержанням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду щодо відсутності підстав визнання незаконності наказу № 29-П-к від 12 лютого 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині оголошення догани ОСОБА_3

Не вбачається порушень апеляційним судом норм матеріального та процесуального права і в частині розгляду вимог щодо наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався по дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягали встановленню судом відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України при вирішенні спору про законність звільнення з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення.

Із наказу № 209-к від 10 березня 2015 року «Про звільнення» вбачається, що ОСОБА_3 в порушення п. 2.1 розділу 2 посадової інструкції не розробив та не погодив з генеральним директором плани роботи (місячні плани, плани перевірок АЗС, нафтобаз ) за січень і лютий 2015 року та не надав документів, які підтверджують поважність причин невиконання своїх посадових обов'язків.

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 посадової інструкції провідного ревізора безбалансового регіонального представництва в Київському регіоні, позивач зобов'язаний розробляти та погоджувати з безпосереднім керівником плануючі документи (місячні плани, плани перевірок АЗС, нафтобаз, тощо).

Виявлене 05 березня 2015 року порушення позивачем п. 2.1. розділу 2 посадової інструкції у сукупності із дисциплінарним стягненням за наказом № 29-П-к від 12 лютого 2015 року складає систему порушення ОСОБА_3 посадових обов'язків.

Перевіряючи законність підстави звільнення ОСОБА_3 за ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, апеляційний суд дослідив обставини справи із повнотою та всебічністю, належно оцінив докази, врахував зміст вимог і заперечень щодо предмета доказування та дійшов висновків про необґрунтованість позову із правильним застосуванням норм матеріального права й додержанням норм процесу.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко