АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/436/16 Справа № 196/101/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бойко Ю. О. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNXRRX99436842, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1728,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 свої зобов'язань за вказаним кредитним договором, станом на 08 січня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 79394,66 грн., яка складається з: 1723,99 грн. - заборгованість за кредитом; 23725,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 254,04 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 49434,47 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 3756,89 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи вищенаведене позивач просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом №DNXRRX99436842 від 07 квітня 2007 року у розмірі 79394,66 грн.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNXRRX99436842, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1728,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 6 місяців з кінцевим терміном повернення не пізніше 07 жовтня 2007 року.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 була підтверджена згода на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір.

Відповідач в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1054 ЦК України зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 08 січня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 79394,66 грн., яка складається з: 1723,99 грн. - заборгованість за кредитом; 23725,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 254,04 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 49434,47 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 3756,89 грн. - штраф (процентна складова) та яку ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути на свою користь.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції було застосовано строки позовної давності, у відповідності до положень передбачених ст. ст. 257, 258, 261, 266 ЦК України, якими, зокрема встановлено, що загальна позовна давність обчислюється тривалістю у три роки з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права, і тривалістю в один рік - щодо вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу).

Основним доводом апеляційної скарги, на який посилається ПАТ КБ «ПриватБанк» є, зокрема, те що судом першої інстанції не було взято до уваги посилання позивача на визначений умовами договору п'ятирічний строк позовної давності.

Відповідно до п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, встановлено що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років.

Таким чином, на думку позивача, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності стосовно стягнення заборгованості за кредитом та неустойки до 5 років.

Але, колегія суддів не погоджується з такими доводами апеляційної скарги, оскільки підписана ОСОБА_2 заява на строковий кредит в сумі 1728,00 грн. підтверджує факт укладання між сторонами кредитного договору та наявність правовідносин, а той час як Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, на які посилається банк, не підтверджують надання згоди відповідачем на встановлення 5 річного строку позовної давності, так як не містять підпису ОСОБА_2 щодо ознайомлення із вказаними Умовами.

Згідно п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Із кредитного договору №DNXRRX99436842 від 07 квітня 2007 року вбачається, що кінцева дата повернення кредиту - 07 жовтня 2007 року, про яку позивачу було відомо. Крім того, розрахунки заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк», також, було розпочато з 2007 року, а тому, знаючи про невиконання зобов'язань ОСОБА_2, позивач міг звернутися до суду за захистом свої порушених прав у встановлений нормами чинного законодавства трирічний термін.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова