Справа № 283/1641/16-ц
Провадження №2/283/666/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2016 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Міхненка С.Д.

секретаря Кравець Л.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства « Житомирський облавтодор » Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія « Автомобільні дороги України » до ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних в розмірі 1403,45 грн. , інфляційних втрат в розмірі 4888,98 грн. за порушенням строку виконання грошового зобовязання та судових витрат в розмірі 1378 грн.,-

ВСТАНОВИВ :

09 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 10 жовтня 2008 року позов Дочірнього підприємства « Житомирський облавтодор » до ОСОБА_3 задоволено та стягнуто коштів в розмірі 10104,78 грн.

18 липня 2014 року діяльність відповідача як фізичної особи - підприємця була припинена.

Стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за рішенням Господарського суду Житомирської області від 10 жовтня 2008 року проводилося наступним чином: 04 січня 2013 року - 909,09 грн., 27 січня 2014 року 500 грн., 17 січня 2015 року 4545,46 грн., 28 вересня 2015 року - 2044,95 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Вважає, що грошове зобов'язання прострочено з 22 жовтня 2008 року по 28 вересня 2015 року і з урахуванням сум сплачених на погашення заборгованості, відповідач повинен сплатити три відсотки річних в сумі 1403,45 грн. та 4888,98 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечив по суті позову, вважає , що підстави для застосування частини 2 статті 625 ЦК України після стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь відповідача за рішенням суду відсутні.

Заслухавши учасників судового засідання , дослідивши надані сторонами докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Підстави виникнення зобов'язань визначені ст.11 ЦК України.

Зокрема, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Судом встановлено та з матеріалів справи видно, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 10 жовтня 2008 року позов Дочірнього підприємства « Житомирський облавтодор » до ОСОБА_3 задоволено та стягнуто боргу за договором оренди майна в розмірі 9884,78 грн., 102 грн. витрат на державне мито та 118 грн. витрат на ІТЗ.

Відшкодування боргу є грошовим зобов'язанням, оскільки після ухвалення рішення, деліктні правовідносини, що виникли між сторонами трансформуються у зобов'язальні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року та від 30 березня 2016 року, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Згідно наданих суду платіжних доручень встановлено, що відповідачем боргу погашався частково, за період з 04 січня 2013 року по 28 вересня 2015 року , а саме: 04 січня 2013 року - 909,09 грн., 27 січня 2014 року 500 грн., 17 січня 2015 року 4545,46 грн., 28 вересня 2015 року - 2044,95 грн. ( а.с. 7-8)

Оскільки відповідач належним чином не виконав зобов'язання по сплаті боргу, тому наявні підстави для стягнення з нього інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Розмір трьох відсотків річних та інфляційних втрат обраховується з моменту набрання рішенням Господарського суду Житомирської області від 10 жовтня 2008 року законної сили ( 22.10.2008 року ), а саме:

за період з 22 жовтня 2008 року по 04 січня 2013 року, борг становив 10104,78 грн., три відсотки річних складають 1275 грн. інфляційні втрати - 3511,01 грн.,

сплачено 04 січня 2013 року -909,09 грн. сума залишку боргу -9195,69 грн.

за період з 05 січня 2013 року по 27 січня 2014 року, три відсотки річних 292 грн. інфляційні втрати 64,10 грн. ,

сплачено 27 січня 2014 року 500 грн. залишок боргу 8695,69 грн.

за період з 28 січня 2014 року по 17 січня 2015 року, три відсотки річних 253 грн. інфляційні втрати 2162,41 грн.,

сплачено 17 січня 2015 року 6650,74 грн. , залишок боргу 2044,95 грн.

за період з 18 січня 2015 року по 28 вересня 2015 року, три відсотки річних 43 грн. інфляційні втрати 845,48 грн., сплачено 28 вересня 2015 року борг 2044,95 грн.

Всього три відсотки річних 1863 грн., інфляційні втрати 6583 грн.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення трьох відсотків річних в розмірі 1403,45 грн. та інфляційних втрат в розмірі 4888,98 грн., тому саме дана сума і стягується судом.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1378 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3,10,11,60,79,88,159,179,213,214,215 ЦПК України, на підставі ст.ст.509,599,625 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дочірнього підприємства « Житомирський облавтодор » Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія « Автомобільні дороги України » три відсотки річних та інфляційні втрати в розмірі 6292,43 грн. за порушенням строку виконання грошового зобовязання та судові витрати в розмірі 1378 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4