АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Юзькова О.Л.
№22-ц/796/6652/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання незаконним дій та бездіяльності, вчинення дій та відшкодування завданих збитків,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконними дії та бездіяльність ПАТ «Альфа-Банк», що проявилось в недотриманні положень Податкового кодексу України в частині протизаконного оподаткування нарахованих відсотків на кошти пенсії, незаконного вилучення належних йому коштів, невірного обрахування коштів на рахунку; стягнути з ПАТ «Альфа-Банк» на його користь завдану матеріальну шкоду в сумі 183,84 грн., компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 10000 грн.; зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» здійснити належний розрахунок по коштам на його рахунку НОМЕР_1 в рамках обслуговування продукту «Альфа-Пенсія» за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року; зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» здійснювати належний розрахунок по коштам на його рахунку НОМЕР_1 в подальшому, починаючи з грудня 2015 року; зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» надати відомості щодо проведених перерахунків за весь період їх здійснення.

В мотивування вимог посилався на те, що відповідачем провадиться нарахування та стягнення податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) та військовий збір на нараховані проценти на всю суму пенсії, яка знаходиться на його рахунку (залишок коштів на час нарахування відсотків), що не передбачено чинним законодавством, оскільки згідно ст.165.1.41 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи у вигляді процентів на поточні банківські рахунки, за якими на користь фізичних осіб здійснюються виключно виплати заробітної плати, стипендій, пенсій, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2016року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_1подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідачем порушено приписи підпункту 165.1.41. Податкового кодексу України, що є протиправним діянням, оскільки відповідач зобов'язаний правильно тлумачити положення підпункту 165.1.41. Податкового кодексу Україниі застосовувати. Наявність виписки банку - додаткове підтвердження того, що саме відповідач невірно тлумачить та застосовує вимоги підпункту 165.1.41. Податкового кодексу України, інші ж банки - правильно.

Крім того, в рішенні міститься лише одне посилання на Закон України від 04 липня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо пасивних доходів», але немає жодного згадування, про що йдеться в цьому Законі України. Це посилання здійснено просто для придбання вигляду законності цьому рішенню суду, оскільки ним не внесено змін до підпункту 165.1.41. Податкового кодексу України, а лише запроваджено саме оподаткування отриманих доходів від розміщених в банках коштів.

Вважає, що відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: припинення дії яка порушує право. A дана дія, яка порушує право, і є невірне обрахування та утримання податку, оскільки запроваджений відповідачем механізм (спосіб) оподаткування суперечить положенню підпункту 165.1.41 Податкового кодексу України і є незаконним.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності та недоведеності.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 25 лютого 2015 pоку між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» в рамках публічної пропозиції було укладено договір про банківське комплексне обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування продукту «Альфа-Банк» та підписано відповідний додаток.

За умовами домовленості сторін ПАТ «Альфа-Банк» відкрив клієнту картковий рахунок НОМЕР_1 у валюті - гривня та випустив міжнародну платіжну картку Viza Electron.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що відповідач порушує вимоги чинного законодавства здійснюючи нарахування та стягнення податку на доходи фізичних осіб та військовий збір на нараховані проценти на всю суму пенсії, що не передбачено вимогами чинного законодавства.

Відповідач ПАТ «Альфа Банк» в свою чергу не заперечує, що ним, як податковим агентом здійснювалося утримання податку на пасивні доходи фізичних осіб у відповідності до Закону України від 04 липня 2014 pоку «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів».

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.1 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Законом України від 04 липня 2014 року №1588 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» внесено зміни до Кодексу в частині оподаткування процентів, які відповідно до п.п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України є пасивними доходами. 02 серпня 2014 року в офіційному друкованому виданні газеті «Голос України №146» був опублікований Закон України № 1588 від 04 липня 2014 року.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» №1588 від 04 липня 2014 року внесено зміни до Податкового кодексу України в частині оподаткування процентів, відповідно до п.п.164.2.8 ст.164 Податкового кодексу України, якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді процентів (крім визначених у п.п.165.1.2. та п.п.165.1.41 ст.165 Податкового кодексу України).

У відповідності до положеннь п.п.165.1.41 ст.165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються (не оподатковуються) доходи у вигляді процентів на поточні банківські рахунки, за якими на користь фізичних осіб здійснюються виключно виплати заробітної плати, стипендій, пенсій, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат.

Згідно з п.6.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного Банку України №492 від 12 листопада 2003 року, банк для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок у порядку, визначеному цією главою, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок).

Для відкриття окремого рахунку клієнт зобов'язаний у заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 5) в рядку «Додаткова інформація» зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат. Для діючого поточного рахунку така інформація визначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку.

Разом з тим, у додатку до Публічної пропозиції на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування продукту «Альфа-Пенсія» від 25 лютого 2015 року у графі призначення платежу вказано: поповнення карткового рахунку НОМЕР_1.

Також, в заяві на відкриття поточного рахунку в ПАТ «Альфа-Банк» поданої ОСОБА_1 не зазначено, що рахунок відкривається для зарахування пенсії.

Таким чином, відкриття карткового рахунку та користування карткою Viza Electron дає можливість позивачу не тільки отримувати пенсію, а й поповнення рахунку з будь-яких інших джерел (не тільки від Пенсійного фонду), податок на який підлягає утриманню.

Згідно з п.п.170.4.1. ст.170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування.

Відповідно до п.п.164.2. ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються в т.ч. пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 ст.165 цього Кодексу), доходи у вигляді виграшів, призів.

Пунктом 167.5.3. ст. 167 Податкового кодексу України термін «пасивні доходи» означає в тому числі проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01 січня 2015 року, для пасивних доходів у вигляді процентів на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок ставка податку до бази оподаткування з 01 січня 2015 року застосовується у розмірі 20 відсотків.

До завершення реформи Збройних сил України були внесені зміни до Перехідних положень Податкового кодексу України, якими встановлюється військовий збір.

Так, платниками військового збору є особи, визначені п.п.162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, а саме - фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до ст.163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування військового збору є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Враховуючи вищевказані обставини в сукупності, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо невірного тлумачення відповідачем норм підпункту 165.1.41. ст.165 Податкового кодексу України, оскільки ПАТ «Альфа Банк», діючи як податковий агент, правомірно здійснював утримання податку на доходи фізичних осіб та військовий збір з ОСОБА_1, зокрема нарахованих відсотків в порядку, визначеному чинним законодавством, оскільки доходи платника податку у вигляді процентів є базою для оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а також враховуючи особливості нарахування (виплати) доходу у вигляді процентів визначених Податковим кодексом України.

Що стосується доводів апелянта щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 10000 грн. колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У даному конкретному випадку умовами банківського рахунку не передбачено, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди. При цьому судом не встановлено порушення банком своїх зобов'язань за даним договором.

Таким чином, за спірними правовідносинами у ОСОБА_1 не виникає права на відшкодування моральної шкоди.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді