РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015р. Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі - Гречко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

про визнання договору укладеним,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання договору про користування електричною енергією укладеним. Позивач вказує, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує, що в вересня 2012р. її та її сина було визнано такими, що втратили право користування даною квартирою, і в подальшому квартиру було незаконно приватизовано, а в подальшому продано. Позивач вказує, що дані рішення суду щодо визнання їх втратившими право користуванням даною квартирою та приватизації квартири були в подальшому скасовані. Позивач вказує, що реєстрацію її та її сина у спірній квартирі було відновлено. Позивач вказує, що оскільки вона проживає в даній квартирі, то має потребу в отриманні послуг по постачанню до спірної квартири електричної енергії. Позивач вказує, що зверталася до відповідача з проханням укласти договір на постачання електроенергії до спірної квартири. Відповідач проте відмовляє позивачу в укладенні договору з тих підстав, що позивач на думку відповідача не є належним користувачем спірної квартири. Позивач вказує, що зверталася до суду однак з питанням укладення договору, проте через неправильно вибраний спосіб захисту своїх інтересів їй було відмовлено. Позивач просить, визнати укладеним договір про користування електричною енергією між позивачем, та відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» щодо обєкта постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив позов задоволити.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач не є користувачем спірного житла, оскільки квартира знаходиться в приватному житловому фонді, та сам факт реєстрації позивача в спірному житлі не дає підстав стверджувати, що позивач є належним користувачем.

Представник третьої особи ОСОБА_2 вказав, що підстав для задоволення позовних вимог не має, оскільки ОСОБА_2 як власник житла із заявою про укладення договору до відповідача не звертався. Вважає, що факт проживання в спірній квартирі позивача ОСОБА_1 не є достатнього підставою вважати останню стороною правовідносин.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не зявився, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено ордер на житлове приміщення №581 серія 008474 від 23.09.2004 року згідно якого ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 видано ордер на право заселення житлового приміщення в квартиру АДРЕСА_2.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.04.2013 року згідно якого у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 про визнання позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3 такими що втратила право користування жилим приміщенням - відмовлено.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 02.10.2013 року згідно якого ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог про визнання неправомірними дій ПАТ «Миколаївобленерго» та про зобовязання укласти договір про користування електричною енергією - відмовлено.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 02.12.2013 року згідно якого розпорядження №1733-р від 13.12.2012р. Управління з користування та розвитку комунальної власності Миколаївського міської ради про приватизацію кв.№23 по вул.Чкалова, буд.106 в м.Миколаєві, виданого на імя ОСОБА_4 - скасовано.

Судом досліджено договір купівлі продажу квартири від 25.12.2012 року згідно якого ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 спірну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Судом досліджено договір купівлі продажу квартири від 28.12.2012р. згідно якого ОСОБА_5 продало ОСОБА_6 спірну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Судом досліджено тимчасовий договір №1420302 від 24.02.2015р. згідно якого ОСОБА_7 уклало договір тимчасового користування електричною енергією з ПАТ«Миколаївобленерго», на відповідача відкрито особовий рахунок 1420302.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про електроенергетику" енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити замовнику (споживачу), електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору про постачання електричної енергії (договору про користування електричною енергією) за умови, що нова е л ектр оустанов ка замовника приєднана або потужність для діючої електроустановки споживача збільшена в установленому законодавством порядку.

Відповідачем не надано суду доказів того, що електроустановка, що знаходиться в квартирі, де проживає позивач, не приєднана до мереж енергопостачальника або ж, що потужність для діючої електроустановки збільшена не в установленому законодавством порядку.

Отже, судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає в спірній квартирі, тобто фактично користується даним житлом. Сторони уклали договір на користування електроенергію в спірному житлі строком на рік. Даний договір відрізняється по строку укладення від типового, оскільки типовий містить вказівку на те, що укладається на три роки. За таких обставин суд приходить до висновку, що сторони досягнули згоди з усіх істотних умов договору. Суд не вбачає наявності підстав щодо відмови в укладанні договору між сторонами на користування електроенергію на строк, який вказує типовий договір, тобто на три роки, а отже і відмова відповідача як постачальника та монополіста на ринку таких послуг від укладання договору на умовах визначених типовим договором є протиправною, суд вважає, що право позивача порушене та підляє захисту. Оскільки договір між сторонами фактично укладено, до суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, що стосується строку договору, відповідно до умов типового договору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, ст.24 Закону України "Про електроенергетику", Постановою КМУ від 26.07.1999 №1357, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Визнати укладеним договір про користування електричною енергією між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Миколаївобленерго» на умовах визначеним "Типовим договором про користування електричною енергією", що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. №1357, до об?єкта постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_3, строком на три роки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку і строки передбачені ст. 223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя