Справа № 461/4443/15 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/783/1377/16 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Монастирецького Д.І.,Шумської Н.Л.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2-

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на рішення Галицького районного суду м.Львова від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у реалізації права власності на автомобіль шляхом зобов'язання Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» протягом п'яти днів з дня набрання законної сили даним рішенням подати Державному підприємству «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України належним чином заповнену заяву про реєстрацію змін обтяження рухомого майна для виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису від 06 березня 2008 року № 6736667 (контрольна сума 8696В84Е96) про заставу рухомого майна (об'єкт обтяження: автомобіль легковий, номер об'єкта: KMHEU41 BP8A501398, номер державної реєстрації: ВС 0098 ВІ, HUNDAI SONATA, 2008 року випуску), внесеного на підставі договору застави від 28 лютого 2008 року, обтяжувач: Відкрите акціонерне товариство «Електрон Банк»).

Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк».

В апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_4 у громадянському шлюбі, а тому, відповідно до ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, тому, якщо банк надав чоловіку позику на придбання квартири для сім'ї і ця грошова сума була використана за призначенням, то незалежно від того, на кого з подружжя було оформлено договір, у разі неповернення її стягнення може бути накладене на майно, яке належить подружжю на засадах спільної сумісної власності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 28 лютого 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк») і ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № KF47436 з кінцевим строком погашення кредиту 27 лютого 2015 року (а.с.6-11).

В забезпечення виконання вказаного договору між позивачем та відповідачем в цей же день, 28 лютого 2008 року, укладено договір застави № ZA90791, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 перед банком нею у заставу було передано автомобіль марки HUNDAI SONATA, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с.12-18).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 17370227 (а.с.23), 06 березня 2008 року Львівською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Реєстр внесене приватне обтяження на підставі вищезазначеного договору застави на об'єкт автомобіль HUNDAI SONATA, номер KMHEU41BP8A501398, номер державної реєстрації ВС0098ВІ, обтяжувач ВАТ «Електрон Банк».

Згідно з випискою по рахунку № 8394 (за кредитним договором № KF47436), 05 листопада 2014 року ОСОБА_2 внесла на рахунок погашення кредиту 500,55 грн., залишок заборгованості 0,00 грн. (а.с.19).

10 листопада та 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 зверталася до ПАТ «ВіЕс Банк» із заявами про припинення обтяження майна транспортного засобу у зв'язку з повним фактичним виконанням умов кредитного договору (а.с.20,21). У листі від 09 грудня 2014 року начальник управління регулювання заборгованості ПАТ «ВіЕс Банк» зазначив, що чоловік позивача ОСОБА_4 є «проблемним» позичальником банку, а оскільки транспортний засіб перебуває у спільній сумісній власності подружжя, зняття заборони відчуження можливе лише після врегулювання питання заборгованості ОСОБА_4 (а.с.22).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_4 у громадянському шлюбі, а тому, відповідно до ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя є безпідставними, оскільки на момент укладення кредитного договору та договору застави сторони не перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_2 з якого вбачається, що даний шлюб був укладений 24 квітня 2010 року (а.с.25).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяження та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувала (ч. 5, 6 статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою КМУ від 05 липня 2004 № 830, державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна. Державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Відомості про припинення обтяження вносяться до Реєстру безоплатно.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки зобов'язання за кредитним договором було припинено виконанням, а обтяжувач самостійно не бажає здійснити дії направлені на зняття обтяження, відтак його слід зобов'язати звернутися до реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна для припинення обтяження, оскільки наявність запису в реєстрі неправомірно обмежує права позивача як власника.

Будь - яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, перевіривши законність рішення, в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, з врахування пояснень сторін в суді апеляційної інстанції, перевіривши подані докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Монастирецький Д.І.

Шумська Н.Л.