Справа № 357/3071/16-ц
У Х В А Л А

14 квітня 2016 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Жарікова О. В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до Прокуратури Київської області, Прокурора Київської області, Управління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в Київській області про виключення запису з трудової книжки та стягнення суми невиплаченої заробітної плати.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів.

Заява ОСОБА_2 викладена іноземною мовою. Державною мовою України є українська мова. Державна мова - закріплена законодавством мова, вживання якої обов'язкове в органах державного управління та діловодства, установах та організаціях, на підприємствах, у державних закладах освіти, науки, культури, у сферах зв'язку та інформатики тощо (ст.1,6 Закону України «Про засади державної мовної політики »).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Таким чином, право на звернення до суду з заявою про забезпечення доказів виникає тоді, коли особа має складнощі з тим, щоб самостійно отримати такі докази.

Позивач звертаючись до суду з вказаною заявою не додає до неї доказів того, що він має складнощі з отриманням необхідних йому матеріалів.

Крім того, позивачем не додано до заяви документ, який би підтверджував сплату ним судового збору за подану заяву про забезпечення доказів.

Законодавцем передбачено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити (ч.1 ст.134 ЦПК України).

У поданій заяві про забезпечення доказів не вказано, які саме обставини, що мають значення для справи, можуть бути підтверджені цими доказами.

Відповідно до ч.2 ст.134 ЦПК України, до заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи викладені обставини та наведені вимоги закону, заяву ОСОБА_1 ухвалою суду від 09.03.2016 року було залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, яка отримана позивачем особисто 19.03.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказане повідомлення передано судді 14.04.2016 року.

У встановлений в ухвалі строк ОСОБА_1 недоліки не усунув, що є підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене та керуючись ст.121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3