Справа № 459/3970/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кріль М.Д.

при секретарі Данилів О.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3С.О.

представника третьої особи ОСОБА_4

(ОСОБА_5А.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді справу за позовом ОСОБА_6 до Державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (треті особи: ОСОБА_3 ОСОБА_7, ОСОБА_5) про визнання права власності на майно вказане в акті № 48455042 від 24.09.2015 року чотири споруди виготовлені із сандвіч панелей та зобовязання державну виконавчу службу Червоноградського міського управління юстиції повернути чотири споруди виготовленні із сандвіч панелей,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в грудні 2015 року звернувся в суд з даним позовом. В заяві послався на те, що він є власником майна у вигляді трьох споруд розміром: 4 метри довжиною та 3 метри шириною, а також трьох споруд, розміром: 3,5 м довжиною, 2,5 м - шириною, виготовлених з сендвіч панелей, які він виготовив сам із своїх матеріалів та передав їх у позику ОСОБА_3С.О. Зі слів останнього він дізнався що дане майно забрано у нього виконавчою службою. В подальшому він, на його запит, отримав листа від відділу ДВС про те, що дане майно описане та вилучене на підставі акту описа та арешту майна від 24.09.2015 року та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 Так як вилучене майно належить йому, а не ОСОБА_3С.О. просить визнати за ним право власності на вказане в акті № 48455042 від 24.09.2015 року майно, а саме: на три споруди розміром: 4,0 м довжиною, 3,0 м шириною, та споруду: 3,5 м довжиною, 2,5 м шириною, виготовлених з сендвіч панелей та зобовязати відповідача повернути йому дане майно.

В судовому засіданні представник позивача та третя особа ОСОБА_3С.О. позов підтримали, представник відповідача та представник третьої особи ОСОБА_5 вважають позов необґрунтованим. Крім того, представник відповідача пояснила, що на даний час вилучені у ОСОБА_3С.О. споруди реалізовані по результатах електронних торгів.

Дослідивши докази суд встановив слідуюче.

У відділі державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження ЄДРВП № 48455042 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 ОСОБА_7 на користь фізичних та юридичних осіб на загальну суму 224 304 грн. 79 коп., що стверджується виконавчими листами, виданими Червоноградським міським судом Львівської області від 12 травня 2015 року, від 27 червня 2014 року, наказами Господарського суду Львівської області від 30.09.2014 року, від 18.04.2014 року, від 25.03.2014 року та постановами державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2015 року, від 06.08.2015 року від 09.09.2015 року та від 11.08.2015 року.

В постановах про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем, у відповідності до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» вказано про необхідність боржнику ОСОБА_3С.О. самостійно виконати рішення суду та накази господарського суду у семиденний строк. Дані постанови направлені боржнику для добровільного виконання, що позивачем і третьою особою не оспорюється.

Так як боржником у встановлений державним виконавцем строк, рішення судів не було виконано, державний виконавець, на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» описав та арештував майно ОСОБА_3С.О., в тому числі і на спірні споруди малої архітектурної форми, склавши відповідні акти про опис та арешт майна від 24.09.2015 року, передавши дане майно на зберігання стягувачу ОСОБА_5 і яке 02.04.2016 року було продано по результатах електронних торгів, що стверджується протоколом № 154209 проведення електронних торгів.

Представник позивача посилається на те, що спірні споруди належать на праві власності позивачу, які йому виготовив приватний підприємець ОСОБА_8, і які він передав в позику ОСОБА_3С.О. для тимчасового користування посилаючись на договір підряду та на розписку від 01.11.2012 року.

Як вбачається з витягу Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець ОСОБА_8 займається діяльністю: виробництво мясних продуктів, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, роздрібна торгівля фруктами, овочами, мясом та мясними продуктами в спеціалізованих магазинах.

Таким чином виготовлення малих архітектурних форм діяльністю ФОП ОСОБА_8 не передбачено.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

З даної норми закону вбачається, що позикодавець передає кошти або інші речі позичальникові саме у власність, а з розписки від 01.11.2012 року вбачається, що спірні споруди начебто були передані ОСОБА_3С.О. саме у користування, з поверненням їх ОСОБА_9Г.О. через три роки.

Враховуючи наведене суд не бере до уваги договір підряду та розписку про позику спірних споруд, так як їх не можна визнати належними та допустимими доказами того, що власником спірних споруд є позивач.

Більш того, як вбачається з листа відділу Держземагенства у м. Червонограді Львівської області від 06.02.2015 року № 1324-0.2-371/2-15 та рішення Червоноградської міської Ради від 27.08.2015 року № 913 саме ОСОБА_3С.О. надавалися земельні ділянки для розміщення пересувних тимчасових споруд.

Спірне майно продано 02.04.2016 року по результатах проведення електронних торгів.

На підставі наведеного, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя: М. Д. Кріль