Справа №2-15/11 25.04.2016 25.04.2016 25.04.2016
Провадження №22-ц/784/885/16
Справа № 2-15/11
Провадження № 22-ц/784/885/16 Головуючий першої інстанції - Головко Л.І.
Категорія - 5 Суддя-доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

25 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишина Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякова Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3,

- представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

- представника особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2011 року, ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Очаківський районний відділ земельних ресурсів Миколаївського обласного управління земельних ресурсів, Приватне підприємство «Земельно-кадастрове бюро», ОСОБА_8, про визнання державного акту на право власності на землю недійсним,

встановила:

18 лютого 2010 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3, пред'явив вищезазначений позов до ОСОБА_4, який обґрунтував наступним.

У 1995 році ОСОБА_9 отримав безоплатно у власність земельні ділянки площею 0,43 га для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1.

В подальшому ОСОБА_9 продав частину земельної ділянки, площею 0,43 га, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 0,10 га кожному.

13 березня 1997 року на підставі договору купівлі-продажу позивач придбав у ОСОБА_10 земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 1 000 кв.м., в АДРЕСА_1.

15 квітня 2004 року, його сусідка, відповідач ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу придбала у ОСОБА_11 земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,1 га, в АДРЕСА_2.

07 вересня 2006 року ОСОБА_4 одержала Державний акт на право власності на цю земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,0939 га.

Позивач зазначав, що він не може оформити державний акт на право власності на придбану земельну ділянку, оскільки після одержання державних актів суміжними землекористувачами, його земельна ділянка з 0,1 га зменшилась до 0,06 га.

-2-

На думку позивача, через те, що ПП «Земельно-кадастровим бюро» при складанні кадастрового плану земельної ділянки відповідача, який складається за результатами кадастрової зйомки, допущені викривлення координат місця встановлення межових знаків, ОСОБА_4 отримала у власність не ту земельну ділянку, яку купила у ОСОБА_11, а він позбавлений земельної ділянки площею 0,04 га, яку придбав.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 07 вересня 2006 року на ім'я ОСОБА_4

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 березня 2010 року залучено до участі у справі відділ Держкомзему в Очаківському районі.

Ухвалою того ж суду від 29 квітня 2010 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2011 року позов задоволено повністю. Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий 07 вересня 2006 року, ОСОБА_4 із скасуванням його державної реєстрації. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказував, що рішенням суду порушуються його права на спірну земельну ділянку, оскільки вона була придбана його дружиною ОСОБА_4 в період перебування з ним у зареєстрованому шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Посилаючись на те, що суд не встановив усіх суміжних землевласників позивача, не витребував державного акту ОСОБА_10, у якого позивач придбав земельну ділянку та дав неналежну оцінку висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 травня 2011 року № 7073-7076, ОСОБА_6 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що його вимоги про визнання недійсним державного акта на ім'я ОСОБА_4 є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Судом установлено, що на підставі рішення виконкому Чорноморської сільської ради Очаківського району від 14 лютого 1995 року за № 19, ОСОБА_9 видано два державних акти на право приватної власності на земельні ділянки, площею 0, 43 га для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,25 га - для обслуговування житлового будинку (а.с.11-12).

У подальшому ОСОБА_9 продав ОСОБА_11 та ОСОБА_10 із земельної ділянки площею 0,43 га, по 0,10 га кожному. Їх право власності посвідчувалось державними актами.

Вказані обставини сторони визнали та не оспорювали.

13 березня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого останній продав, а ОСОБА_2 купив земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 1 000 кв.м., в АДРЕСА_1 (а.с. 8).

-3-

Даний договір посвідчено державним нотаріусом Першої Очаківської державної нотаріальної контори Сибіряковою Л.О.

В договорі зазначено, що земельна ділянка належала ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 1-ю Очаківською держнотконторою 23 червня 1995 року за реєстровим № 1-838 та Державного акта про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 30 жовтня 1996 року виконкомом Чорноморської сільради і зареєстрованого в Книзі реєстрації актів 12 листопада 1996 року за №1800 (а.с.8). Державним актом зафіксовано розміри, конфігурація і межі земельної ділянки, що відводилася у приватну власність ОСОБА_10 (а.с. 302).

Після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_2 не отримував державний акт на право власності на земельну ділянку та не здійснював його реєстрацію.

15 квітня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого останній продав, а ОСОБА_4 купила земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,10 га, в АДРЕСА_2 (а.с. 9, 263). Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу Тельпіш М.М. Державним актом зафіксовано розміри, конфігурація і межі земельної ділянки, що відводилася у приватну власність ОСОБА_11 (а.с. 264).

Дані про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на вказані земельні ділянки попередніх землевласників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріали справи не містять.

07 вересня 2006 року відповідач одержала Державний акт на право власності на придбану земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,0939 га (а.с.10,226-278).

На час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, ОСОБА_4 перебувала з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, який укладено 11 жовтня 1989 року. Отже, набута земельна ділянка одним із подружжя в силу п. а ч. 2 ст. 89 ЗК України перебувала у їх спільній сумісній власності.с.171).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухваленим рішенням за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання державного акту на права власності на землю недійсним, суд першої інстанції вирішив питання про права й обов'язки ОСОБА_6, як співвласника цієї земельної ділянки, який не брав участі у даній справі.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказував, що ПП «Земельно-кадастровим бюро» при складанні кадастрового плану земельної ділянки відповідача, допущені викривлення координат місця встановлення межових знаків, тому ОСОБА_4 отримала у власність не ту земельну ділянку, яку купила у ОСОБА_11, а він позбавлений земельної ділянки площею 0,04 га, яку придбав.

Відповідно до положень ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку земельною ділянкою посвідчується державними актами.

В силу п. «в» ч. 1 ст. 2 Закону України «Про землеустрій» (далі Закону) землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості, окрім іншого, зокрема, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

-4-

Документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різновидами документації із землеустрою (ч. 1, п.п. «д» і «и» ч. 2 ст. 25 Закону).

Як передбачено ч. 1 ст. 50, ч.ч. 1, 4 ст. 55 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних відносин), проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У відповідності до положень ст.ст. 55, 56 Закону, п.п. 1.12, 1.13, 1.14, 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647) (далі Інструкція), акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, і кадастровий план земельної ділянки є обов'язковими складовими технічної документації із землеустрою.

Згідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Положеннями ст.ст. 106-107 ЗК України передбачений порядок визначення (відновлення) спільних меж земельних ділянок.

Положеннями ст. 152 ЗК України передбачено забезпечення державою громадянам рівні умови захисту прав власності та користування та право власника або землекористувача земельної ділянки вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, серед іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Як встановлено, після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, позивач не одержав державний акт на право власності на земельну ділянку.

Земельна ділянка, власником якої є відповідач ОСОБА_4, є сусідньою. Між вказаними ділянками існувала межа.

Земельні ділянки були сформовані в ході розробки державних актів колишніх землевласників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шляхом встановлення їх меж.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції, складання державного акта на право власності на земельну ділянку при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

-5-

Матеріали справи не містять відомостей про відновлення межі земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в натурі (на місцевості) при переоформленні правоустановних документів на земельну ділянку відповідача та закріплення їх довгостроковими межовими знаками.

Під час складання проекту землеустрою були виготовлені плани земельної ділянки по АДРЕСА_2, і акти відновлення меж земельної ділянки в натурі. Ці документи виготовлені в порядку кадастрової зйомки, проте містять відмінності з лінійними розмірами, площею та конфігурацією земельної ділянки зазначеної в державному акті попереднього землевласника ОСОБА_11

З висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 травня 2011 року за №7073-7076 вбачається, що відсутня фізична суміжна межа земельної ділянки ОСОБА_4 із земельною ділянкою ОСОБА_2. Межі земельної ділянки в Державному акті від 07 вересня 2006 року на ім'я ОСОБА_4 не відповідають межам земельної ділянки в державному акті від 12 листопада 1996 року на ім'я ОСОБА_11 по конфігурації, лінійним розмірам та по площі. Відхилення по формі та місцю розташуванню, по лінійним розмірам і по площі земельної ділянки ОСОБА_4 по АДРЕСА_2, відбулося при складанні технічної документації ПП «Земельно-кадастрове бюро» по причині зміщення меж суміжних земельних ділянок ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (а.с.120-126).

Вказаний висновок експерта узгоджується із актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства та законодавства в сфері планування та забудови території від 11 липня 2007 року, схемами розташування земельних ділянок, з яких вбачається, що суміжна межа між земельними ділянками сторін зміщена на земельну ділянку позивача (а.с.13- 14, 72). Іншого не доведено.

Отже, мала місце невідповідність технічної документації із землеустрою зазначеним вимогам законів та прийнятих до них нормативно-правових актів, які в подальшому стали підставою для видачі на ім'я ОСОБА_4 державного акту на право власності на земельну ділянку. Як встановлено землевпорядна організація під час виготовлення проекту землеустрою щодо надання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки належним чином не провела відновлення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), зокрема із сусідньою земельною ділянкою ОСОБА_2, не закріпила їх довгостроковими межовими знаками. Внаслідок цього позивача було усунуто від вирішення питання щодо визначення спільних меж та їх відновлення, що призвело до порушення його законних прав на землю.

Таким чином, встановивши, що державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий відповідачу з порушенням встановленого порядку його виготовлення та видачі, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що невідповідність у спірному державному акті сталася не з вини ОСОБА_4, а з причин зміщення меж земельних ділянок інших суміжних землевласників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не спростовують висновків суду першої інстанції щодо невідповідності оспорюваного державного акту, виданого на ім'я відповідача, з державним актом колишнього власника цієї земельної ділянки та порушення цим прав позивача щодо володіння ним придбаною земельною ділянкою.

У зв'язку з тим, те, що суд не залучив до участі у справі усіх суміжних землекористувачів, на думку колегії суддів, не є підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, оскільки саме позивач визначає особу відповідача, діями якого, на його думку, порушуються його права.

-6-

З інших підстав та до інших осіб позов не заявлявся.

Отже, висновок суду ґрунтується на встановлених судом обставинах справи і вимог закону.

Таким чином, рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід відхилити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова