Номер провадження: 22-ц/785/3005/16
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова О.А.

- Бабія А.П.

при секретарі - Ярохмедову Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2015 року по справі за скаргою ПАТ «Марфін Банк» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімової А.Н. за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановила:

ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімової А.Н. за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_5 (а. с. 1-2, 64-66), в якій просило: визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімової А.Н., які виразилися в закритті виконавчого провадження № 39367531 та направленні виконавчого листа до господарського суду АР Крим, незаконними; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімову А.Н. прийняти виконавчий лист № 2-1243/10, виданий 18.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси, до виконання і виконати рішення суду; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімову А.Н. відновити виконавче провадження № 39367531 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1243/10, виданого 18.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси, до виконання і виконати рішення суду.

Свою скаргу ПАТ «Марфін Банк» обґрунтовував тим, як зазначено в ухвалі суду, що 12.03.2014 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімова А.Н. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1243/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який відповідає в межах вартості предмета іпотеки - 4 661 058,85 грн., що за курсом НБУ на час укладення договору іпотеки від 18.07.2008 року було еквівалентно 962 969 дол. США солідарно на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 460/Р від 17.07.2008 року в розмірі 740 764,39 дол. США та неустойку в розмірі 5 944 659,93 грн. № 428 /Р від 09.04.2008 року в загальній сумі 20 797 272 грн. 29 коп., 2 550 грн. держмита та 500 грн. витрат на ІТЗ на тій підставі, що постановою господарського суду АР Крим від 03.12.2013 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 визнано банкрутом, а виконавчий лист, виданий Приморським судом м. Одеси, передбачає стягнення заборгованості з ОСОБА_3, як з фізичної особи. Таким чином, особа, з якої підлягає стягненню заборгованість згідно з виконавчим листом, а саме ОСОБА_6 не визнавався банкрутом і не міг бути визнаний ним, так як діюче українське законодавство не передбачає визнання банкрутом фізичної особи. ФОП ОСОБА_3 не є боржником за виконавчим документом, виданим Приморським судом м. Одеси. Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімова А.Н. не врахувала різниці в цивільно-правовому статусі фізичної особи-підприємця та боржника ОСОБА_3, як фізичної особи і прийняла незаконне рішення про закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в ухвалі суду, представник скаржника повністю підтримала скаргу, просила її задовольнити з викладених в ній підстав.Представник Державної виконавчої служби України просив відмовити у задоволені скарги. Інші учасники процесу не були писутні в судовому засіданні.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2015 року скаргу ПАТ «Марфін Банк» задоволено. Постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімової А.Н про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до господарського суду АР Крим від 12.03.2014 року, прийняту в межах виконавчого провадження ВП № 39367531 про стягнення грошової суми із ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Марфін Банк» у розмірі 740 764,39 дол. США та неустойки в розмірі 5 944 659,93 грн. грн. визнано протиправними та скасовано. Зобов'язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімову А.Н. вжити заходи щодо поновлення прав Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» шляхом прийняття до виконання виконавчого листа № 2-1243/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси. Зобов'язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімову А.Н. відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1243/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси, протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду. Стягнуто з Державної виконавчої служби України судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. на користь держави.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.05.2015 року (а. с. 168-173) апеляційну скаргу представника Державної виконавчої служби України задоволено частково. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року скасовано, в частині визнання протиправними та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімової А.Н. про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до господарського суду АР Крим від 12.03.2014 року, прийняту в межах виконавчого провадження ВП № 39367531 та постановлено нову ухвалу в цій частині. Визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімової А.Н., які виразились в закритті виконавчого провадження № 39367531 та направленні виконавчого листа до господарського суду АР Крим, незаконними. В решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2015 року, в якій просить ухвалу суду від 18.03.2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_5, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, на порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу, представник ПАТ «Марфін Банк» заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи скаргу ПАТ «Марфін Банк», суд першої інстанції виходив з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Приморським районним судом м. Одеси по справі № 2-1234/10 було видано стягувачу виконавчий лист на підставі рішенням суду від 25.10.2010 року (а. с. 6-7).

Судом встановлено, що 12.03.2014 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімова А.Н. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 39367531 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1243/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який відповідає в межах вартості предмета іпотеки - 4 661 058,85 грн., що за курсом НБУ на час укладення договору іпотеки від 18.07.2008 року було еквівалентно 962 969 дол. США солідарно на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 460/Р від 17.07.2008 року в розмірі 740 764,39 дол. США та неустойку в розмірі 5 944 659,93 грн № 428 /Р від 09.04.2008 року в загальній сумі 20 797 272 грн. 29 коп., 2 550 грн. держмита та 500 грн. витрат на ІТЗ на тій підставі, що постановою господарського суду АР Крим від 03.12.2013 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 визнано банкрутом (а. с. 5).

Відповідно до постанови господарського суду АР Крим від 03.12.2013 року визнано банкрутом фізичну особу-підприємця ОСОБА_3, цивільні права та обов'язки ФОП передбачені главою 5 Цивільного Кодексу України.

Проте, як вбачається з зазначеного виконавчого листа передбачається стягнення заборгованості з ОСОБА_3, як з фізичної особи, цивільні права та обов'язки якого передбачені главою 4 Цивільного Кодексу України.

Згідно вимог Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, значений виконавчим документом.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції вважав, що державний виконавець .... при винесені каржуваної постанови порушив вимоги чинного законодавства, не звернула уваги на ту бставину, що боржник не СПД, у зв'язку з чим дійшов висновку, що скарга є обгрунтованою та такою, що відлягає задоволенню.

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1,3, 8 ч. 7, 10, 11, 15, 60, 61, 79, 88 ч. І, 208, 209-210, 212, 218, 383-389 ЦПК України, ст. ст. 5, 8, 11, 27, 31, 38, 39 ч. 5, 40, ч. 4 ст. 50, 51, 82 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, задовольнив скаргу ПАТ «Марфін Банк».

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.05.2015 року за апеляційною скаргою представника Державної виконавчої служби України ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2015 року скасовано, в частині визнання протиправними та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімової А.Н. про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до господарського суду АР Крим від 12.03.2014 року, прийняту в межах виконавчого провадження ВП № 39367531 та постановлено нову ухвалу в цій частині. Визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімової А.Н., які виразились в закритті виконавчого провадження № 39367531 та направленні виконавчого листа до господарського суду АР Крим, незаконними. В решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Оскільки, відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.03.2014 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімова А.Н. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 39367531 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1243/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який відповідає в межах вартості предмета іпотеки - 4 661 058,85 грн., що за курсом НБУ на час укладення договору іпотеки від 18.07.2008 року було еквівалентно 962 969 дол. США солідарно на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 460/F від 17.07.2008 року в розмірі 740 764,39 дол. США та неустойку в розмірі 5 944 659,93 грн., на тій підставі, що постановою господарського суду АР Крим від 03.12.2013 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 визнано банкрутом (а. с. 5, 68).

Проте, згідно постанови господарського суду АР Крим від 03.12.2013 року, на яку посилається державний виконавець, банкрутом визнано ОСОБА_3 як фізичну особу-підприємця (а. с. 143-145), а в виконавчому провадженні, яке закінчено відповідно до постанови державного виконавця від 12.03.2014 року, в зв'язку з визнанням ОСОБА_3 банкрутом, боржником є ОСОБА_3 як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець.

За таких обставин, державний виконавець неправомірно закінчив виконавче провадження, з чого виходив і суд першої інстанції.

Крім того, державний виконавець не звернув уваги на те, що згідно виконавчого документу, виконавче провадження з примусового виконання якого закінчено, заборгованість стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а. с. 6, 70).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відсутні правові підстави зобов'язувати державного виконавця щодо прийняття до виконання виконавчого листа та відновлення виконавчого провадження, так як дані дії можуть здійснюватись тільки державним виконавцем з дотриманням вимог та в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, відповідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо пропущення заявником строку для оскарження, так як постанова про закінчення виконавчого провадження винесена 12.03.2014 року, а скаргу подано 09.04.2014 року.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України , скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена 12.03.2014 року (а. с. 5, 68), а заявником отримана 07.04.2014 року (а. с. 4), з скаргою до суду заявник звернувся 09.04.2014 року (а. с. 1), тобто в строки визначені вище вказаною нормою закону.

Таким чином, враховуючи наведене, надані докази, доводи апеляційної скарги, судова колегія, вважає, що відсутні правові підстави для скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2015 року з підстав викладених в апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 304, 307, п. 1 ст. 312, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Відмовити в скасуванні ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2015 року по справі за скаргою ПАТ «Марфін Банк» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України - Рагімової А.Н. за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

А.П. Бабій