АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №635/6126/15-ц Головуючий суддя І інстанції Караченцев І. В.
Провадження № 22-ц/790/3519/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори про спадкове право
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - судді Малінської С.М.,

суддів: Бровченка І.О., Бурлака І.В.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та обєднаній цивільній справі ОСОБА_3 до Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовомдо Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Зелене, вул. Зелена, 20.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15 грудня 2014 року померла його мати, ОСОБА_4. Була відкрита спадкова справа № 1078/2014. ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України.

ОСОБА_2 звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини для оформлення спадкових прав на нерухоме майно, що знаходиться в с. Зелене Харківського району Харківської області по вул. Зелена, буд. 20. В державній нотаріальній конторі йому надали розяснення по порядку оформлення спадкових прав та пояснили, що у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно та державну реєстрацію вищевказаного нерухомого майна по вказаній адресі, нотаріус немає змоги перевірити склад спадкового майна та виконати всі дії, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину.

У серпні 2015 року до Харківського районного суду Харківської області також звернулась ОСОБА_3 з позовом до Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Зелене, вул. Зелена, 20.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 25 лютого 2001 року помер її дідусь, ОСОБА_5, який на день смерті постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. 02 квітня 2012 року померла її бабуся, ОСОБА_6, яка на день смерті постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. У звязку із цим була відкрита спадкова справа № 785/2012.

ОСОБА_3 звернулась до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини для оформлення спадкових прав на нерухоме майно, що знаходиться в с. Зелене Харківського району Харківської області по вул. Зелена, буд. 20. В державній нотаріальній конторі йому надали розяснення по порядку оформлення спадкових прав та пояснили, що у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно та державну реєстрацію вищевказаного нерухомого майна по вказаній адресі, нотаріус немає змоги перевірити склад спадкового майна та виконати всі дії, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 до Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом обєднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та у задоволенні позову ОСОБА_3 до Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивачів ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає рішення суду необґрунтованим, вказує на те, що суд не оцінив надані докази та неправильно визначив правовідносини, які склалися стосовно предмету спору.

Апелянт зазначає, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 31 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Апелянт посилається на ст. 1218 ЦК, ч. 2 ст. 331 України, ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», положення Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 та зазначає, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду слід керуватися законодавством, яке регульовано виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК України 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральними статистичним управлінням СРСР 134 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року за № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

Просить скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1). чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно положень ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з інформацією, наданою Першою нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, під час провадження по спадковій справі № 1366/2008 та спадковій справі № 785/2012 встановлено відсутність документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно за адресою: с. Зелене Харківського району Харківської області по вул. Зелена, буд.20, та її державну реєстрацію, що підтверджується технічним паспортом від 20.03.2009 року, складеним КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». (а.с.13).

У довідці, наданій виконавчмм комітетом Веселівської сільської ради зазначено, що в погосподарській книзі Веселівської сільської ради за 2010-2015 роки станом на 01.01.2010 року відкриті два особові рахунки № 0712-01 та № 0713-01, які знаходяться в одному житловому будинку (1964 року побудови, загальною площею 52 кв.м.) за адресою: Харківський район, село Зелене, вулиця Зелена, 20, власниками якого зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_5. В погосподарській книзі Веселівської сільської ради за 1964-1966 роки саном на 01.01.1964 року по даному житловому будинку відкрито два особові рахунки № 737 (голова сімї ОСОБА_8) та № 738 (голова сімї ОСОБА_5). В погосподарській книзі Веселівської сільської ради за 1967-1969 роки в звязку зі смертю ОСОБА_8 проведена зміна запису по особовому рахунку № 719 щодо голови сімї на ОСОБА_9 дружину померлого; в по господарській книзі Веселівської сільської ради за 1991-1995 роки в звязку зі смертю ОСОБА_9 (1991 рік) проведена зміна запису по особовому рахунку № 753 щодо голови сімї на ОСОБА_7 сина померлої. (а.с.14).

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобовязаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. По господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5, незважаючи на внесення записів у по господарські книги, своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Відповідно до рекомендацій, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування записи у погосподарських книгах суд оцінював у сукупності з іншими доказами, які надані, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надано документів: висновку спеціалістів про технічний стан будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог, щодо будинку, який знаходиться в с. Зелене Харківського району Харківської області по вул. Зелена, буд. 20, документів про відведення в установленому порядку земельної ділянки під забудову будинку, рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку.

Так, дослідивши в сукупності надані сторонами докази у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у звязку з недоведеністю позову.

Ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Отже, оскільки спадкодавці за життя не набули права власності на спірне домоволодіння, то право власності на таке нерухоме майно не входить до складу спадщини.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується та вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Крім того, згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Однак, відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦК України належних та допустимих доказів, а саме правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавців на нерухоме майно, суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 і залишає рішення без змін.

Виходячи з наведеного і керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді :