УХВАЛА
14 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, у якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000293 з додатками від 27 січня 2015 року та стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Єролізинг Україна» (далі - ТОВ «Євролізинг Україна») сплачені ним кошти в розмірі 186 тис. грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 січня 2015 року між ним та ТОВ «Євролізинг Україна» був укладений договір фінансового лізингу № 000293 з додатками, згідно із умовами якого предметом лізингу є автомобіль Kia Cee'd.

В оспорюваному правочині було визначено, що лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на умовах, передбачених договором.

В усній формі представник товариства роз'яснила, що він повинен спочатку сплатити передплату за автомобіль у сумі 186 тис. грн шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом декількох днів йому буде передано предмет лізингу в користування.

Передплата була здійснена в той же день в повному розмірі.

Однак представником відповідача не було роз'яснено призначення платежу, з якого сума в розмірі 31 000 грн є адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору.

Даний платіж передбачений договором, але йому не надали можливість детально ознайомитися з умовами договору до його підписання.

Крім того, протягом декількох днів предмет лізингу так і не був йому переданий.

Позивач зазначав, що оспорюваним правочином порушені його права як споживача.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_4 просив позов задовольнити.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 000293 від 27 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Євролізинг Україна».

Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 186 тис. грн.

У касаційній скарзі ТОВ «Євролізинг Україна» просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені у касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, що неправильне застосування норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.І. Журавель
Судді:О.В. Закропивний
С.П. Штелик