Справа № 481/255/15-ц
Провадж.№ 2/481/56/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

(заочне)

18.04.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., при секретарі Кузьміній Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 року позивач АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №0, укладеного з ним 17.09.2008 року, просив ухвалити судове рішення про стягнення з вказаного відповідач кредитної заборгованості в загальному розмірі 131 045,67 грн. та судових витрат.

За ухвалою суду від 31.08.2015 року було замінено позивача АТ «УкрСиббанк», який на підставі договору факторингу №17 від 20.04.2015 року відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», на цю юридичну особу.

В судове засідання представник позивача не зявився, направив на адресу письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позивачем позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини неявки суду не повідомив.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд установив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Дійсно між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 17.09.2008 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № №0, (надалі Кредитний договір) відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 39 748,93 дол. США на споживчі потреби (придбання автомобіля) строком до 16.09.2015 року зі сплатою 15 відсотків річних за користування кредитом.

Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору, погашення кредиту, нарахування та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється на певний рахунок АТ «УкрСиббанку» згідно з графіком, який є невідємною частиною цього договору, шляхом щомісячної оплати.

16.06.2011 року між банком та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, відповідно до якої, банк надав позичальнику кредит у формі кредитної лінії з лімітом 393 930,20 грн.

За умовами цієї угоди кредитування позичальника здійснювалося шляхом надання окремих частин (траншів) або в доларах США або в гривнях України, при цьому базовою валютою визначено гривню.

На дату укладання цієї Додаткової угоди позичальнику надавався транш № 0 в національній валюті у розмірі 196 965,10 грн.

Крім цього, зогідно положень п. 6 Додаткової угоди, сторони також узгодили між собою, що з 16.06.2011 року відсоткова ставка встановлюється на рівні 15 % річних, а з 16.06.2012 року 17% річних.

Згідно з п. 4.1. Правил споживчого кредитування позичальників, який є невідємною частиною договору та з якими відповідача було ознайомлено під розпис (п. 3.1. Кредитного договору), за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу.

Згідно вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Приписами ст.ст. 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобовязань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобовязання.

Відповідач в порушення положень кредитного договору та його додаткових умов виконував зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків не належним чином, відстав від графіку погашення кредиту, тому відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу по кредиту станом на 19.02.2015 року, становить 131 045,67 грн., і складається з суми: основного боргу 102 249,23 грн., заборгованості по відсотках 16 193,98 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 11 627,83 грн. та відсотками 974,63 грн.

Відповідач припинив погашення кредиту з травня 2013 року і попри письмові претензії позивача, заборгованість у вищевказаному розмірі, відповідач до цього часу так і не погасив.

Згідно договору факторингу №17 від 20.04.2015 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» , відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за кредитним договором №0 від 17.09.2008 року ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», про що свідчить акт приймання-передачі Права Вимоги від 20.04.2015 року.

За таких обставин, суд приходе висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, тому підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача, понесені останнім та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1 310,46 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженню відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстроване місце постійного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Товариства з обмеженню відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»(04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 32, п/р №6202 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 вересня 2008 року (транш № 0 від 16.06.2011 року), яка утворилася станом на 19.02.2015 року у розмірі 131 045 (сто тридцять одна тисяча сорок пять) гривень 67 коп., з яких: 102 249,23 грн. кредитна заборгованість, 16 193,98 грн. - заборгованості по відсотках, 11 627,83 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 974,63 грн. пеня за прострочення сплати відсотків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженню відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору у розмірі 1 310 (одна тисяча триста десять) гривень 46 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення чи з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Головуюча по справі суддя: