Справа № 526/290/16-ц
Провадження № 2/526/235/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м. Гадяч

Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Прокопєвої Ю.Б.,

за участю секретаря - Лопушняк Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадячі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3, третя особа Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 1, 640 га та площею 0, 760 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області, що належало ОСОБА_4, який помер 27.02.2015 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що 27.02.2015 року помер її чоловік ОСОБА_4, який проживав разом з нею за адресою с. Соснівка, вул. Будьонного, 36 Гадяцького району Полтавської області. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1, 640 га та площею 0, 760 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, але державні акти на право власності на вказані земельні ділянки відсутні, втрачені. Вважає, що в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину після ОСОБА_4, оскільки на час його смерті проживала разом з ним. Для оформлення права власності на спадкове майно вона звернулась до Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області, але в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів у видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, запропонувавши їй звернутися до суду для визнання права власності на вказане спадкове майно.

У судове засідання позивач не зявилась, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суду не повідомила, надала до суду заяву в якій просить розглянути подану нею позовну заяву без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не зявився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій просить розглянути подану позивачем позовну заяву без його участі, позовні вимоги позивача просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій зазначив, що ОСОБА_2 сільська рада не заперечує проти позову ОСОБА_1 Також просив справу розглянути без представника сільської ради. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнають повністю.

Відповідач ОСОБА_3, який був залучений до справи у якості співвідповідача ухвалою суду від 25.03.2016 року, у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти позову ОСОБА_1 та просив справу розглянути справу без його участі.

Представник Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Надав до суду лист в якому просив розглядати справу без участі представника нотаріальної контори, проти позовних вимог не заперечують.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що 27.02.2015 року помер ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації смертей 02.03.2015 р. зроблено відповідний актовий запис за № 04, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-КЕ № 290454 від 02.03.2015 р.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 05.12.1962 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 05.12.1962 року зроблено відповідний актовий запис № 28, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІІ-УР № 948182 від 05.12.1962 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 15.12.2015 р. № 774 померлий ОСОБА_4 зареєстрований та проживав станом на 27.02.2015 р. за адресою село Соснівка, вул. Будьонного, 36, Гадяцького району, Полтавської області. На день смерті ОСОБА_4, разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_1 дружина. Інших зареєстрованих станом на 27.02.2015 р. не значилось.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори № 113 від 24.02.2016 р. після померлого 27.02.2015 р. ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_7 яка є спадкоємцем ОСОБА_4 за законом, проживаючи із спадкодавцем на час відкриття спадщини є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, що помер 27.02.2015 р.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ксерокопії державного акту на право приватної власності на землю серія Р3 № 670276 від 07.08.2002 р., що знаходиться в матеріалах справи, на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 445 від 12.07.2002 р. ОСОБА_4 (пай № 448) було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,640 га в межах згідно з планом, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 53.

Відповідно до ксерокопії державного акту на право приватної власності на землю серія Р3 № 646058 від 07.08.2002 р., що знаходиться в матеріалах справи, на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 445 від 12.07.2002 р. ОСОБА_4 (пай № 613) було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,760 га в межах згідно з планом, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 53.

Відповідно до довідки виданої відділом Держгеокадастру у Гадяцькому районі від 21.12.2015 р. № 31-1608-99.3-2436/2-15, ОСОБА_4 видавалися державні акти РЗ № 646058, РЗ № 670276 від 07.08.2002 року, реєстраційні номери 53, 53, площею 0, 7600 га, 1, 6400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради. Дублікати державних актів на померлого виготовити не можливо.

Відповідно до п.3.5. листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4., який помер 27.02.2015 р. на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія Р3 № 670276 від 07.08.2002 року належала на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,640 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради та на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія Р3 № 646058 від 07.08.2002 року належала на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,760 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що вищевказані земельні ділянки площею 1,640 га (пай 448) та 0, 760 га (пай 613) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради є спадковим майном після смерті ОСОБА_4 який помер 27.02.2015 р.

Таким чином, оскільки після ОСОБА_4, який помер 27.02.2015 р. окрім позивача ОСОБА_7 не було встановлено інших спадкоємців, що підтверджується листом Гадяцької державної нотаріальної контори № 113 від 24.02.2016 р., та враховуючи той факт, що у спадкоємця ОСОБА_7 відсутні вищезазначені оригінали державних актів на право приватної власності на землю, а видати дублікати державних актів немає можливості, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі від 21.12.2015 р. № 31-1608-99.3-2436/2-15, суд приходить до висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 що складається з земельних ділянок площею 1,640 га (пай 448) та 0,760 га (пай 613) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3, третя особа Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 1, 640 га (пай № 448) та площею 0, 760 га (пай № 613) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області, що належало ОСОБА_8, який помер 27 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Ю. Б. Прокоп'єва