233 № 233/5412/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
04 травня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
за участю секретаря Кругової Ю.С.,
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «УКРБІЗНЕСБАНК» в інтересах публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяви про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, в якій не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з*явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце його проведення, причини неявки суду не повідомив.За таких обставин з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом .
Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частиною 2 статті 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем суду докази не містять відомостей про умови, встановлені кредитним договором № Р61 від 29 вересня 2008 року, про дотримання письмової форми договору, про визначення за кредитним договором розміру процентів, типу процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати та інше, а також доказів на підтвердження факту виконання позивачем своїх зобовязань за Кредитним договором.
Підстав звільнення сторони позивача від доказування за ст.61 ЦПК України судом не встановлено.
Згідно вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо сприяння судом всебічному і повному з'ясуванню обставин справи за клопотанням позивача у порядку ст.137 ЦПК України ухвалою суду від 15 жовтня 2015 року у відповідача було витребувано докази: - кредитний договір № Р61 від 29 вересня 2008 року та додаткові угоди до нього; - договір забезпечення виконання кредитних зобов*язань (договір іпотеки; застави; поруки; тощо); - докази сплати платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором; - всі документи, пов*язані з виконанням кредитного договору (заяву про видачу кредиту, листування з банком тощо); - копії сторінок паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків. Копію вказаної ухвали для виконання неодноразово було направлено на адресу відповідача ОСОБА_2, однак вжиті заходи щодо витребування зазначених доказів результатів не дали.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позивачем суду не надано достатніх доказів у підтвердження заявлених позовних вимог, тому за таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 599, 612, 625, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-61, 74, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, -
У задоволенні позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «УКРБІЗНЕСБАНК» в інтересах публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: