УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В., Ткачука О.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_13 на рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 18 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів на її користь безпідставно набуті кошти у розмірі 9659 грн та 927,36 грн, як проценти за користування коштами.

Позов мотивовано тим, що створена загальними зборами співвласників майнових паїв членів КСП (майнових сертифікатів) комісія з продажу майна, що належить співвласникам майнових паїв, незаконно відмовилась виплачувати позивачу грошові кошти, отримані від продажу у 2015 році майна, як співвласнику майнового паю, на загальну суму 9659 грн, у зв'язку із чим, остання просила стягнути з членів комісії на свою користь вказані грошові кошти, як безпідставно набуті та збережені відповідачами, а також проценти за користування її грошовими коштами у розмірі 927,36 грн.

Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 18 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки питання про виділення позивачу майнового паю натурою чи в грошовій формі не вирішувалося загальними зборами співвласників майнових паїв і таке право співвласниками майнових паїв товариству з обмеженою відповідальності ім.Чкалова не делегувалося, правових підстав для задоволення позову та покладення на СТОВ ім. Чкалова обов'язку виплатити позивачу вартість майнових паїв не вбачається. Позовні вимоги про стягнення вартості майнового паю та доходів від його використання суд вважав такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановив, що позивач не згодна отримати майновий пай натурою - майном, а виплата вартості майнового паю грішми проводиться за згодою сторін. Ні спадкодавець, ні позивач з заявою про виділ майнового паю в натурі не зверталися до КСП «Чкалова», а також не зверталися з заявою про укладення договору оренди майнового паю.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду про відмову у задоволенні позову суд апеляційної інстанції погодився з його висновками та, крім іншого, перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача, виходив з того, що прийнявши спадщину після смерті батька на все спадкове майно, в тому числі і на майнову частку (пай) у колективному майні СТОВ ім. Чкалова, позивач набула право власності на нього з часу відкриття спадщини, тобто з 9 серпня 2008 року, відтак, саме з цього часу вона має право на отримання грошових коштів, як за оренду майна, так і від продажу спільного майна, належного співвласникам майнових паїв членів КСП, відповідно до розміру її частки у цьому майні, хоча повинна отримати нове свідоцтво про право власності на майновий пай. В даному випадку спір стосовно повернення позивачу невиплачених грошових коштів виник між нею та співвласниками майнових паїв членів КСП, які на зборах вирішили відмовити їй у виплаті коштів і вказані рішення зборів є чинними. Таким чином, вимоги позивача про стягнення грошових коштів пред'явлені до неналежних відповідачів, які самостійно, як комісія, її прав не порушували, а діяли у такий спосіб виключно за вказівкою рішення загальних зборів співвласників майнових паїв, що для них є обов'язковим для виконання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню положення ст. 1212 ЦК України.

Вищевказані висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Апеляційний суд належним чином перевірив встановлені місцевим судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування ухваленого ним рішення.

При вирішенні даної справи судами попередніх інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 18 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.В. Кафідова
О.С. Ткачук