Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/751/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода Л.М.
Доповідач Гайсюк О. В.
УХВАЛА

Іменем України

28.04.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гайсюка О.В.

суддів: Карпенка О.Л., Фомічова С.Є.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2016 року і

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Позивач зазначив, що у вересні 2005 року він домовився з ОСОБА_3 про придбання ним у ОСОБА_3 належного йому автомобіля ВАЗ 210990, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2004 р. випуску за 6500 доларів США.

13.09.2005 року він передав на користь ОСОБА_3 обумовлену суму коштів, а ОСОБА_3 видав розписку, в якій зазначив, що 6500 доларів США він отримав у повному обсязі за проданий автомобіль.

Того ж дня на його ім'я та ім'я його батька ОСОБА_4 та дружини ОСОБА_5 була видана довіреність, якою їх уповноважено керувати та розпоряджатися (продати, обміняти) автомобіль ВАЗ. Зазначена довіреність діяла до 08.09.2009 року і строк її дії не подовжувався.

Автомобіль ВАЗ 27.07.2015 року у нього було вилучено працівниками ДАІ, оскільки він перебував у розшуку, так як ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції наклав на автомобіль арешт.

Посилаючись на те, що законодавством встановлений спеціальний порядок набуття права власності на транспортні засоби, та вважаючи договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між ним та ОСОБА_3 13.09.2005 року нікчемним, позивач просив застосувати наслідки недійсності цього нікчемного правочину, стягнувши з відповідача на свою користь 143478 грн. 12 коп., що становить еквівалент 6500 доларів США станом на 30.07.2015 року.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 04.02.2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати це заочне рішення та задовольнити його вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема, про те, що між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу автомобіля.

Позивач вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розписка, яка видана відповідачем ОСОБА_3 позивачу 13.09.2005 року лише підтверджує факт отримання ОСОБА_3 від позивача 6500 доларів США (а.с.12), але ця розписка не підтверджує факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля. Адже, відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин,сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998р. № 1388, розписка не відноситься до документів, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, а довідка-рахунок за встановленою формою не оформлялася, спірний автомобіль відповідачем, як власником цього транспортного засобу з обліку не знімався.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції помилково зазначив у рішенні, що договір купівлі-продажу має бути нотаріально посвідчений, але це не вплинуло на загальний висновок суду про неукладеність договору купівлі-продажу та правильність вирішення справи.

Суд правильно зазначив, що з 13.09.2005 року позивач набув право керувати та розпоряджатися автомобілем відповідно до довіреності, яка діяла до 08.09.2008 року (а.с.10-11).

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Суд дійшов правильного висновку про те, що неукладений між сторонами договір купівлі-продажу автомобіля не може вважатися нікчемним, виходячи із змісту ч.2 ст.215 ЦК. До того ж позивач так і не вказав у позовній заяві, в своїх усних та письмових поясненнях, яким саме законом встановлена недійсність (нікчемність) правочину, стосовно якого позивач просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, оскільки такого закону не існує.

Наведене свідчить про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи. Рішення суду в межах позовних вимог (позивач з інших підстав не просив стягнути еквівалент 6500 доларів США) ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: