АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/2355/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 22-ц/789/394/16 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козак І. О., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Теребовлянського районного суду від 21 січня 2016 року

по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО БАЛАНС ТЕР» /надалі «Товариство»/

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів,

УСТАНОВИЛА:

01.01.16 ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на рішення суду першої інстанції від 21.01.16, вважаючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Порушення вбачає в тому, що суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалам справи доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому розгляду, а саме: зазначає, що судом проігноровано ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки зазначеною нормою визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Указує, що доказів про надання їй, як споживачу, Товариством послуг не подано, а розрахунок платежів взагалі не відповідає типовій формі розрахунку обсягу і вартості послуг.

На думку відповідача, судом не взято до уваги того факту, що день опублікування договору в друкованих засобах масової інформації не може вважатися днем укладання договору між сторонами, а Товариство всупереч закону здійснює нарахування плати за послуги на період, протягом якого послуги ним фактично не надавались, оскільки станом на липень 2012 року відповідно до ст. 26 вище зазначеного Закону, договір перебував на стадії погодження.

Також вказує, що доказів вручення будь-яких листів чи повідомлень з вимогою про сплату заборгованості в суд першої інстанції не надано.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 21.01.16 позов Товариства задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1Б в користь позивача 894,21 грн. заборгованості за оплату наданих житлово-комунальних послуг.

Стягнуто з ОСОБА_1Б в користь Товариства 1218,00 грн. судового збору.

У суді представник позивача скаргу не визнав та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторони спору, перевіривши матеріали справ, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що споживачі згідно із законом зобовязані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги.

Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обовязку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Також суд врахував, що відповідачем в судовому засіданні визнано факт, що вона дійсно користувалася контейнером для відходів, виносила у вказаний контейнер тверді побутові відходи, не має зауважень з приводу графіку вивозу та якості наданих послуг, а також не оспорює правильність розрахунку заборгованості.

Із такими висновками колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

04.05.12 між Теребовлянською міською радою та Товариством укладено договір на надання послуг з вивезення побутових відходів на території м. Теребовля.

Підставою для укладення вказаного договору послужив конкурс, за наслідками якого позивач визнаний переможцем із надання на території Теребовлянської міської ради послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів спеціально обладнаними для цього транспортними засобами (рішення сесії Теребовлянської міської ради № 833 від 27.04.12).

Підставою для надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів слугують Закон України «Про відходи», Закон України «Про житлово-комунальні послуги», ЦК України та інші цивільно-правові акти, які регулюють правовідносини у даній сфері.

У силу п. б ч. 1 ст. 15 Закону України «Про відходи», громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов'язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Установлено, що між сторонами спору договір про надання послуг зі збирання вивезення твердих побутових відходів не укладався.

Відповідач не заперечила, що фактично користується послугами відповідача, зазначивши у своїх показах, що дійсно користувалася контейнером для відходів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У силу зазначених норм закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Щодо якості наданих послуг, відповідач не має жодних зауважень.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

У силу положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК УРСР правовідносини, пов'язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими. Питання оплати житлово-комунальних послуг житловим законодавством не регулюється.

Згідно із ч. 1 ст. 1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Товариством заявлено позов про захист свого цивільного права.

Предметом регулювання Закону України "Про житлово-комунальні послуги"є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (ст. 3).

З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону - Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норми спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акту цивільного законодавства.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Судова колегія приходить до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Щодо вартості наданих послуг (тарифів), то суд першої інстанції вірно послався на акти, прийняті Теребовлянською міською радою, й спору навколо їх розміру між сторонами немає. Колегія суддів погоджується із розрахунком нарахувань і оплати послуг, згідно із яким за відповідачем з липня 2012 року по жовтень 2015 року по особовому рахунку № 4761 (вул. І.Франка 6а у м. Теребовля) існує заборгованість, яка станом на 01.11.15 становила 894,21 грн.

Тому, рішення суду першої інстанції є вірним й підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2