У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування нежитлових будівель, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якому просив визнати недійсними договори дарування нежитлових будівель від 31 березня 2009 року, що є окремими будівлями бази відпочинку «Воронківське озеро», які розташовані по вул. Озерська, 6, в с. Воронки Володимирецького району Рівненської області, оскільки під впливом тяжких для нього обставин, а саме загрози банкрутства він був вимушений подарувати вказані будівлі своєму батьку - ОСОБА_5 та його цивільній дружині - ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договорів купівлі-продажу від 26 березня 2009 року ним було придбано за 190 100 грн. вищезазначені нежитлові будівлі, а 31 березня 2009 року було укладено з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 три договори дарування нежитлових приміщень.

Зазначає, що після припинення спільного проживання ОСОБА_2 із цивільною дружиною ОСОБА_6, остання відмовляється повернути йому 40/100 частини спірних будівель, у зв'язку з чим посилаючись на ст. 233 ЦК України просив позов задовольнити.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що ОСОБА_2 було пропущено строк звернення до суду з позовом, встановлений ст. 257 ЦК України.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходив з того, що позивач в суді першої інстанції не довів обставин на які посилався в обґрунтування своїх позовних вимог та дійшов правильного висновку, що договори дарування нежитлових будівель від 31 березня 2009 року укладені ОСОБА_2 не для запобігання своєму банкрутству, а з метою уникнення можливого їх «арешту» з подальшою реалізацією, що не може вважатися тяжкою обставиною в розумінні ч. 1 ст. 233 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції правильно врахував роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що відмова у позові у зв'язку з пропуском строку звернення до суду можлива лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим, а у разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

З огляду на зазначене висновки апеляційного суду про відмову у задоволенні позову у зв'язку з безпідставністю є правильними.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Оскаржуване судове рішення відповідає нормам процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування нежитлових будівель, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович