Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/4868/16 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Провадження №22-ц/778/4604/16 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

за участю секретаря Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Запоріжжі про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про відшкодування моральної шкоди, зазначивши, що з відповідачем, ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» перебував у трудових відносинах з 25.07.1975 року до 06.10.2008 року, остання професія на вказаному підприємстві - електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування. 06.10.2008 року був звільнений за власним бажанням, у зв"язку з виходом на пенсію. Його загальний стаж роботи становить 35 років 7 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів - 33 роки 2 місяці. Внаслідок довготривалої роботи в шкідливих умовах праці він отримав професійне захворювання. За результатами висновку обстеження медико-соціальної експертної комісії від 26.09.2008 року в результаті професійного захворювання, пов"язаного з виробництвом йому встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності, при повторному огляді 12.10.2010 року йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково. До отримання професійного захворювання він був здоровою та працездатною людиною.

У зв'язку з отриманим професійним захворюванням постійно страждає, відчуває психологічний дискомфорт, у нього порушена душевна рівновага, виражена в почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, емоційних спалахів, поганому сні, на фоні сильних переживань, що позбавлений можливості на повноцінне, здорове життя.

У зв"язку з наведеним просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду, яка була йому завдана внаслідок професійного захворювання на виробництві, яку він оцінює в 60 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень. Відмовлено в задоволенні іншій частині позовних вимог.

ПАТ „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат"не погоджуючись з рішенням суду, застережувало у апеляційній скарзі на тому, що позивач був повідомлений про шкідливі умови праці, за власною ініціативою він довгий час продовжував працювати на підприємстві, його робоче місце було атестоване, а отже, відсутня їх вина у спричиненні працівнику моральної шкоди. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що заявник тривалий час працював на підприємстві відповідача і внаслідок систематичного, тривалого впливу несприятливих факторів праці отримав професійне захворювання.

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.09.2008 року встановлено, що професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах шкідливих виробничих факторів, недосконалого технологічного процесу ( а.с. 8).

Відповідно до висновку МСЕК від 26.09.2008 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, а захворювання за характером є професійним. При повторному огляді позивачу було встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково (а.с.7).

Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до вимог частин 2,3,5 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

За положеннями ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Позивач отримав захворювання пов'язане з виробництвом, зазнав страждання, які переносить і по теперішній час. Його життя після захворювання зазнало змін. Також отримане професійне захворювання та його наслідки викликали емоційні страждання, зокрема: душевний біль, постійне почуття неповноцінності, пригнічення.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які вона зазнає.

Конституційним Судом України в п.4.1 рішення від 27 січня 2004 року визначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Частково задовольняючи позов та визначаючи розмір грошової суми у відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000 грн., районний суд правильно виходив з характеру й глибини фізичних та душевних страждань працівника, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках та додаткових зусиль, необхідних для організації життя позивача.

Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту.

Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов'язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров'я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина.

Суд наголошує, що моральна, і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров'я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

Глибина переживань, викликаних ушкодженням здоров'я, ставиться в залежність від самої особи, тому призначення компенсації моральної шкоди полягає і в тому, аби певною мірою відновити втрату щастя особи і можливості насолоджуватися життям тепер і в майбутньому.

Як суд зазначав, у зв'язку з роботою на підприємстві відповідача внаслідок систематичного, тривалого впливу несприятливих факторів праці отримав професійне захворювання. Натепер періодично отримує лікувальні заходи щодо відновлення здоров'я й це зумовлює інтенсивні емоційні, неприємні психологічні та важкі душевні страждання, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже стягуючи із роботодавця відшкодування моральної шкоди, завданої шкідливими умовами виробництва, суд повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх доказами, які оцінено відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, врахував зміст вимог і заперечень сторін, правильно застосували ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України та обґрунтовано виходив із того, що відшкодування заподіяної працівнику професійним захворюванням моральної шкоди покладається на роботодавця, який не виконав вимог щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці. При визначенні розміру відшкодування судами враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, тривалість праці в шкідливих умовах, відсоток витрати професійної працездатності, тяжкість вимушених змін у житті, засади розумності, виваженості та справедливості.

В такому разі, рішення суду про задоволення вимог про стягнення моральної шкоди не підлягає скасуванню, а скарга має бути відхилена, оскільки доводи скарги не спростовують висновків суду першої інстанції..

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді: