АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/1005/14-ц
Провадження № 22-ц/792/936/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Гринчука Р.С., Талалай О.І.,

секретар Дубова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційними скаргами публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 червня 2015 року,

встановила:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (далі - ПАТ «КБ «Експобанк») звернулося до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1), ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ «КБ «Експобанк» зазначило, що 5 грудня 2007 року між ним та ФОП ОСОБА_1 укладено договір кредиту і забезпечення № 237/АК-2007, за умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 19000 доларів США на строк до 4 грудня 2014 року під 12% річних. ФОП ОСОБА_1 мав повернути банку кредит частинами, крім того, він зобов'язався щомісячно сплачувати позивачеві вказані проценти та комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом. За договором поруки від 5 грудня 2007 року ОСОБА_2 поручилася перед банком за виконання ФОП ОСОБА_1 обов'язків з повернення кредитних коштів, сплати процентів, комісії та неустойки. Також в забезпечення виконання свого зобов'язання за кредитним договором ФОП ОСОБА_1 передав позивачеві в заставу автомобіль Dacia Logan, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. ФОП ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов'язань, унаслідок чого банк вправі достроково стягнути з нього та поручителя ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 24 лютого 2014 року складається з 3176 доларів 69 центів США строкової заборгованості за кредитом, 14943 доларів 94 центів США простроченої заборгованості за кредитом, 8169 доларів 10 центів США прострочених процентів, 6192 грн. 15 коп. простроченої комісії, 26631 долара 21 цента США пені за несвоєчасну сплату кредиту, 20190 доларів 78 центів США пені за несвоєчасну сплату процентів, 20629 грн. 92 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії.

За таких обставин ПАТ «КБ «Експобанк» просило суд стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на свою користь 680294 грн. 64 коп. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» 192675 грн. 84 коп. заборгованості за кредитним договором і 1034 грн. 81 коп. судових витрат. Стягнуто з ПАТ «КБ «Експобанк» на користь ОСОБА_1 3230 грн. 33 коп. судових витрат. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що позичальник ФОП ОСОБА_1 не виконав зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого банк вправі стягнути з нього неповернутий кредит, проценти, пеню за несвоєчасну сплату кредиту та процентів у межах позовної давності, а оскільки розмір пені значно перевищує основну суму заборгованості, то в силу ч. 3 ст. 551 ЦК України цей розмір має бути зменшений. Протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання позивач не пред'явив вимог до поручителя ОСОБА_2, тому згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука останньої припинена і вона не може відповідати перед банком за несплату ФОП ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Експобанк» просить змінити рішення суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 судових витрат посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині задоволення вимог банку та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони не оскаржують рішення суду в частині відмови в позові ПАТ «КБ «Експобанк» до ОСОБА_2

Сторони, які своєчасно та в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не з'явилися. Повідомлені ФОП ОСОБА_1 причини неявки в судове засідання (незадовільний фінансовий стан, який унеможливлює прибуття до місця судового розгляду), не є поважними, тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу в його відсутність.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Встановлено, що 5 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «КБ «Експобанк», і ФОП ОСОБА_1 укладено договір кредиту і забезпечення № 237/АК-2007, за яким банк надав останньому кредит на купівлю автомобіля в сумі 19000 доларів США під 12% річних на строк до 4 грудня 2014 року.

ФОП ОСОБА_1 зобов'язався повернути банку кредит щомісячними ануїтетними платежами згідно графіка прогнозованих погашень по кредиту. Крім того, він мав щомісячно сплачувати позивачеві проценти за користування кредитом і комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом.

Сторони визначили, що за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів і комісії ФОП ОСОБА_1 сплачує банку пеню в розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочення.

ПАТ «КБ «Експобанк» вправі був вимагати дострокового виконання позичальником усіх зобов'язань за кредитним договором у разі порушення останнім строків сплати будь-яких платежів.

За цим же договором ФОП ОСОБА_1 передав банку в заставу автомобіль Dacia Logan, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Виконання ФОП ОСОБА_1 грошового зобов'язання за кредитним договором також було забезпечено порукою ОСОБА_2 За умовами договору поруки від 5 грудня 2007 року остання поручилася перед ПАТ «КБ «Експобанк» за виконання ФОП ОСОБА_1 усіх обов'язків за кредитним договором. У випадку невиконання ФОП ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором він і ОСОБА_2 мали відповідати перед банком як солідарні боржники.

З 2008 року ФОП ОСОБА_1 перестав сплачувати банку кредит, проценти та комісію, внаслідок цього станом на 24 лютого 2014 року виникла заборгованість, яка складається з: 3176 доларів 69 центів США строкового кредиту, 14943 доларів 94 центів США простроченого кредиту, 8169 доларів 10 центів США прострочених процентів, 6192 грн. 15 коп. простроченої комісії, 26631 долара 21 цента США пені за несвоєчасну сплату кредиту, 20190 доларів 78 центів США пені за несвоєчасну сплату процентів, 20629 грн. 92 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії.

14 вересня 2011 року ПАТ «КБ «Експобанк» надіслав ФОП ОСОБА_1 вимогу в термін протягом 30 днів з дня надіслання цієї вимоги повернути банку кредит у повному обсязі, нараховані проценти, комісію та штрафні санкції. Отже, ФОП ОСОБА_1 мав виконати вимогу позивача до 14 жовтня 2011 року.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в справі письмовими доказами.

Ухвалюючи судове рішення у справі в частині стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» заборгованості за кредитним договором, суд виходив з того, що вона є цивільною. Однак цей висновок не можна визнати законним.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів (п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України).

В силу ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 16 ЦПК України).

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, не можуть бути об'єднані в одне провадження.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 2 грудня 2015 року (справа № 6-1349цс15) і від 17 лютого 2016 року (справа № 6-1965цс15), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем. У такому статусі він уклав із позивачем кредитний договір, з якого виникли спірні правовідносини, а справи між юридичними особами віднесено до господарської юрисдикції.

Таким чином, справа в частині позовних вимог ПАТ «КБ «Експобанк» до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На думку апеляційного суду, ухвалене в справі рішення в частині цих вимог та розподілу судових витрат між банком і ФОП ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 310, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» і фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 червня 2015 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і розподілу судових витрат скасувати. Провадження у справі в цій частині вимог закрити.

Повідомити заявника, що розгляд такої справи віднесено до господарської юрисдикції.

В решті рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ Р.С. Гринчук

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Роїк В.П.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27