Справа № 415/332/16-ц
Провадження № 2/415/396/16
18.04.16 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Нестеренко Н.В.,
при секретарі - Павлові О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства "Луганськвугілля" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -
Позивач ОСОБА_2 дмитро Олександрович звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Державного підприємства "Луганськвугілля" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати посилаючись на те, що наказом № 148 від 12.09.2000 року був прийнятий на Державне відокремлене акціонерне товариство "Шахта імені Артема" державної холдінгової компанії "Луганськвугілля" на посаду гірничого майстра. У 2005 році Державне відокремлене акціонерне товариство "Шахта імені Артема" державної холдингової компанії "Луганськвугілля"було перейменоване у відокремлений підрозділ "Шахта імені Артема" державного підприємства "Луганськвугілля". Наказом № 80 від 24.01.2014 року позивач був переведений на посаду помічника начальника дільниці підземним, з повним робочим днем під землею. 07.12.2015 року позивач був звільнений за власним бажанням зі займаної посади у Відокремленому підрозділі "Шахта імені Артема" державного підприємства "Луганськвугілля" на підставі " 329-к від 07.12.2015 року за ст. 38 КЗпП. Станом на дату подання заяви роботодавець належний розрахунок по виплаті заробітної плати не здійснив. Згідно з довідкою від 14.12.2015 р. заборгованість заробітної плати за період з червня по грудень 2014 року складає 44 610,00грн., згідно довідки від 11 січня 2016 року заборгованість з виплати заробітної плати за грудень 2015 року складає 1 472,28 грн. Отже загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати заробітної плати за вказаний період складає 46 082,28 грн. Компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги становить 23 899,09 грн. У звязку з викладеним позивач змушений звернутися з вказаною позовною заявою до суду.
Позивач у судове засідання не з'явився, у наданій заяві просив суд розглянути справу без його участі.
Представник відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, заперечень на позов не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача.
У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Як вбачається з копії трудової книжки, позивач, наказом № 148 від 12.09.2000 року був прийнятий на Державне відокремлене акціонерне товариство "Шахта імені Артема" державної холдінгової компанії "Луганськвугілля" на посаду гірничого майстра. У 2005 році Державне відокремлене акціонерне товариство "Шахта імені Артема" державної холдингової компанії "Луганськвугілля"було перейменоване у відокремлений підрозділ "Шахта імені Артема" державного підприємства "Луганськвугілля". Наказом № 80 від 24.01.2014 року позивач був переведений на посаду помічника начальника дільниці підземним, з повним робочим днем під землею. 07.12.2015 року позивач був звільнений за власним бажанням зі займаної посади у Відокремленому підрозділі "Шахта імені Артема" державного підприємства "Луганськвугілля" на підставі " 329-к від 07.12.2015 року за ст. 38 КЗпП. ( а.с.9-11).
Як вбачається з довідки № 260 від 14.12.2015року, заборгованість по заробітній платі за 2014 рік складає 44 610,00 грн. (а.с.12).
Як вбачається з довідки № 15 від 11.01.2016року, по заробітна плата за грудень 2015 року складає 1472,28 грн. (а.с.13)
Згідно вимог ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або вільно погоджується виконувати. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Згідно вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Враховуючи, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства не виплатив позивачу нараховану заробітну плату з період з червня 2014 року по грудень 2014 року, та за грудень 2015 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 46 028,28 грн..
Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з індексації заробітної плати за період з жовтня 2013 року по травень 2014 року, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно зі ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Індекс споживчих цін є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а порогом індексації є величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
За ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.
Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.
Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п. п. 2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5.
За ч. 2 ст. 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Конституційний Суд України своїм рішенням від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 визначив, що положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, саме як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.
Судовим розглядом встановлено, що суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою).
Таким чином, в разі порушення законодавства про оплату праці в частині виплати індексації заробітної плати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому до виплати суми індексації без обмеження будь-яким строком.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
На підставі ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
При цьому за ч. 1 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Визначення правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, закріплено у «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 1-1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Пункт 4 Порядку містить загальне правило визначення суми індексації заробітної плати, а саме: сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
З наданого позивачем розрахунку індексації заробітної плати вбачається, що за період з липня 2014 року по грудень 2015 року сума нарахованої та несплаченої індексації становить 23 899,09 грн..
Індекси споживчих цін за період з липня 2014 року по грудень 2015 року
Загальна сума компенсації та розрахунок
Місяць та рік НЗПСНЗПІСЦЧЗСК
Загальна сума компенсації складає 23 899,09 грн.
Зазначене свідчить про наявність факту порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачу індексації заробітної плати за період з липня 2014 року по грудень 2015 року.
Враховуючи, що згідно положень наведених нормативних актів індексація заробітної плати входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів, які мають бути враховані у розрахунку індексації, суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем позивачу відповідних сум належить утримати з вказаних сум передбачені законом податки і обов'язкові платежі.
Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити частково позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості з індексації заробітної плати за період з грудня 2013 року по травень 2014 року у сумі 58,46 грн..
Таким чином суд вважає, що позов про стягнення заробітної плати підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст..116, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 60, 212 - 215, 224 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства "Луганськвугілля" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задовольнити.
Стягнути з Державного підприємства «Луганськвугілля» на користь ОСОБА_1 заборгованість нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з червня 2014 року по грудень 2014 року та за грудень 2015 року у сумі 46 082 (сорок шість тисяч вісімдесят дві) грн. 28 коп., та індексацію суми заборгованості по заробітній платі за період з 01.07.2014 року по 18.01.2016 року у сумі 23 899 (двадцять три тисячі вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 09 коп., а загалом 69 981 (шістдесят дев'ять тисяч дев'яносто вісімдесят одна) грн. 37 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Н.В. НЕСТЕРЕНКО