провадження 2/331/438/2016
справа 335/471/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Смолки І.О.,

при секретарі Качан К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ОСОБА_2 наприкінці жовтня 2008 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись у приміщенні офісу, розташованого по вулиці Тургенєва, 25 в місті Запоріжжі, під приводом надання адвокатської допомоги ОСОБА_1, отримав від останнього грошові кошти в розмірі 15000 гривень, але в подальшому свій обовязок перед ОСОБА_1 не виконав.

24.02.2013 р. СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410. В ході досудового розслідування було встановлено, що жодних документів, передбачених законодавством, та які дають право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 не має, відомості про нього в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні. ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами позивача в сумі 15 000 грн., чим спричинив позивачу матеріальну шкоду на вказану суму.

09.12.2014 р. ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування ОСОБА_1 визнано потерпілим. 29.12.2014 р. ним було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 50 000 грн. і моральної 5 000 грн.

22.01.2015 р. прокурором прокуратури Жовтневого району міста Запоріжжя до суду направлено клопотання про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 05.02.2015 р. клопотання прокурора задоволено і ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв»язку із закінченням строків давності.

Позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду і роз»яснено про його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Через втрату купівельної спроможності української гривні внаслідок інфляційних процесів, позивач просить суд стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Крім того, позивачу було нанесено неправомірними діями відповідача моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач реально розраховував на отримання адвокатської допомоги з приводу отримання спадку квартири. Грошові кошти, які були передані ОСОБА_3, позивач брав у родичів у борг, який не зміг повернути, що спричинило непорозуміння,виникнення конфліктів з родині. Позивач почуває постійні моральні страждання, переживання, депресії та пригнічений стан, пов»язаний з витраченням коштів. Моральну шкоду позивач оцінює у 5 000 грн. і просить суд стягнути вказану суму на свою користь з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач проти позову заперечує. Пояснив, що вина його не доказана, так як не існує обвинувального вироку, просить застосувати строк позовної давності, виходячи з того, що позивач дізнався про порушення свого права ще у 2009 році.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи і матеріали кримінального провадження, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:

судом встановлено, що 05.02.2015 р. Ухвалою Жовтневого райсуду м. Запоріжжя було встановлено, що ОСОБА_2 повідомлено про підозру у тому, що ОСОБА_2 наприкінці жовтня 2008 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись у приміщенні офісу, розташованого по вулиці Тургенєва, 25 в місті Запоріжжі, не маючи документів, передбачених законодавством, що підтверджують право на зайняття адвокатською діяльністю, під приводом надання адвокатської допомоги ОСОБА_1, отримав від останнього грошові кошти в розмірі 15000 гривень, але в подальшому свій обовязок перед ОСОБА_1 не виконав, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в розмірі 15000 гривень.

Прокурор прокуратури Жовтневого району міста Запоріжжя ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_1 як потерпілий підтримав клопотання прокурора.

ОСОБА_3, будучи підозрюваним, не заперечував щодо закриття кримінального провадження за підстав, зазначених прокурором.

Суд клопотання прокурора задовольнив, посилаючись на те, що ОСОБА_2 підозрювався у вчиненні злочину невеликої тяжкості, з дня вчинення злочину пройшло більше ніж три роки, з клопотанням прокурора Фурсенко М.О. погодився, тому у суду були підстави для звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у відповідності до ч. 1 ст. 49 КК України, згідно якої особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчиненні нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Суд звільнив ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, було закрито; запобіжний захід у виді особистого зобовязання скасовано; цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 50000 гривень та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень залишено без розгляду з розясненням позивачу на його право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_2 погодився з Ухвалою суду, не оскаржив її, погодився з тим що його звільнено від кримінальної відповідальності, а не винесено відносно нього виправдувального вироку, тобто, його було не оправдано, а звільнено від відповідальності, тим самим ОСОБА_2 визнав свою вину. Матеріалами клопотання прокурора і Ухвали суду встановлено суму матеріальної шкоди 15 000 грн.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідач зазначеного не довів ані в кримінальному провадженні, ані в цивільному.

Суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди частково, стягує 15 000 грн., а не 50 000 грн., як вимагає позивач, так як позовні вимоги в сумі 50 000 грн. не обґрунтовані, не доказані, розрахунку 50 000 грн. позивачем суду не надано.

Відмовляє суд і в стягненні моральної шкоди, яка також позивачем не доказана.

Стосовно строку позовної давності, про застосування кого у своїй заяві просить відповідач, суд зазначає, що трирічний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, позивачем не пропущено. ОСОБА_1 подавав позов у кримінальному провадженні. Його позов було залишено ухвалою суду від 05.02.2015 р. без розгляду і в межах строку позовної давності він звернувся до суду в порядку цивільного судочинства. Тому, підстав відмовляти позивачу у задоволенні позову у зв»язку зі спливом строку позовної давності у суду не має

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,212-216 ЦПК України, ст.1166 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 15 000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Смолка І.О.