Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/660/16-ц

Провадження № 2/126/311/2016

"19" квітня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

с ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її брат ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їм майно - цілий житловий будинок, розташований по вул. Шкільній в с. Маньківка Бершадського району Вінницької області. Вищезазначений житловий будинок відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, членами якого були померлі. Вона являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлих батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також єдиним спадкоємцем другої черги за законом померлого брата ОСОБА_5. Але, прийнявши належним чином спадкове майно, вона позбавлена можливості здійснити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок, оскільки померлі ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не оформили своє право спільної власності відповідно до чинного законодавства, в зв'язку з чим вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 67/02-31 від 16.02.2016 року. Внаслідок вищезазначеної обставини - відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок розташований по АДРЕСА_1, позивач позбавлена можливості набути право на дане спадкове майно і змушена звернутися із даним позовом в суд за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 також в судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер брат позивачки ОСОБА_5, що підтверджується копією актового запису про смерть № 25 від 07.05.2007 року, копією актового запису про смерть № 39 від 19.08.2008 року, копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.04.2014 року, а також копією свідоцтва про народження позивачки, копією свідоцтва про народження її брата ОСОБА_5 а також копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки.

Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їм майно - цілий житловий будинок, розташований по вул. Шкільній в с. Маньківка Бершадського району, що підтверджується матеріалами технічного паспорту на житловий будинок.

Вищезазначений житловий будинок відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, членами якого були ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, що підтверджую випискою з по господарської книги виданої Маньківською сільською радою Бершадського району., та довідкою № 864 від 09.11.2015 року виданою Поташнянською сільською радою Бершадського району.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме :

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), які підтверджують право приватної власності.

Позивачка являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлих батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також єдиним спадкоємцем другої черги за законом померлого брата ОСОБА_5 що підтверджується тим, що після смерті матері позивачки ОСОБА_3, єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину був її чоловік і батько позивачки - ОСОБА_4, який спадщину прийнявши не оформив її належним чином, що підтверджується довідкою № 370 від 16.02.2016 року виданою Маньківською сільською радою Бершадського району.

Після смерті батька ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем за заповітом був брат позивачки ОСОБА_5, який спадщину після його смерті прийняв і оформив у встановленому законом порядку, що підтверджується копією заповіту від 24.04.2008 року, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.01.2014 року.

Після смерті брата позивачки ОСОБА_5, який прийняв спадкове майно батьків, ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем другої черги за законом, оскільки дружина ОСОБА_5, являючись єдиним спадкоємцем першої черги за законом відмовилася від спадщини на користь позивачки, що підтверджується копією заяви по відмову від спадщини, посвідченої у встановленому законом порядку, довідкою № 367 від 16.02.2016 року виданою Маньківською сільською радою Бершадського району, а також інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру про відкриття спадкової справи за заявою позивачки від 17.10.2014 року і витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Прийнявши належним чином спадкове майно, після смерті батьків та брата, позивачка позбавлена можливості здійснити свої спадкові права, оскільки померлі не оформили своє право спільної власності на житловий будинок відповідно до чинного законодавства, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 67/02-31 від 16.02.2016 року.

В силу ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України та ч. 1 ст. 1223 цього ж кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч. 1 ст. 1261 цього ж кодексу визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За змістом статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статі 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач позов визнав.

Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233,1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 209-215,223 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати за за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом право власності на спадкове майно - цілий житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., що позначається літерою «А» з відповідними господарськими будівлями та спорудами: веранда - літера «а», літня кухня - літера «Б», погріб - літера «Бпід», сарай - літера «В», сарай - літера «в», гараж - літера «Г», споруди 1,2,3, що в рівних частках належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 і померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. Г. Рудь