Провадження № 2/369/574/16
20.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчко А.Я.
за участю секретаря: Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх» в особі директора ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх» в особі директора ОСОБА_2 про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні, посилаючись на те, що з початку 1998 року по травень 2013 року ОСОБА_1 - проживав однією сімєю без шлюбу з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1.
01 травня 2013 року ОСОБА_5 раптово померла.
Проживаючи разом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були повязані спільним побутом, вели спільне господарство, разом займалися підприємницькою діяльністю, мали спільний бюджет, придбавали побутову техніку для дому, домашнього вжитку, а також обладнання для забезпечення підприємницької діяльності.
Факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4, встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2013 року, що набрало законної сили.
Проживаючи разом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 займалися підприємницькою діяльністю, а саме роздрібною торгівлею продуктовими товарами.
Для здійснення підприємницької діяльності TOB «Успіх» надало в платне користування (оренду) ОСОБА_1 та ОСОБА_4 упорядковану земельну ділянку на території ТЦ «Молодіжний», що розташоване в м. Боярка, вул. Молодіжна, 61-а площею 46 кв. м., договір за їх згодою був укладений з ОСОБА_4
За умовами договору підприємці, які уклали договір мали право встановити торгівельний павільйон на виділеній їм в користування земельній ділянці.
Скориставшись умовами договору та за погодженням з директором ТОВ Успіх» ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за власні кошти збудували торгівельний павільйон загальною площею 46 кв.м, який став частиною торгівельного центру «Молодіжний». Будівництво павільйонів в торгівельному центрі «Молодіжний» проводили за власні кошти підприємці, які уклали договори оренди та бажали займатися на цій території підприємницькою діяльністю.
03 липня 2009 року ОСОБА_4 (замовник) уклала із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) договір про надання послуг, вякому зазначено, що послуги надаються з утримання ділянки, прилеглої доторгівельного павільйону, власником якого є замовник тобто, набуття ОСОБА_4 права власності на конструктивні елементи, з яких збудовано торгівельнийпавільйон площею 46 кв. директором торгівельного комплексу «Успіх»визнавалося.
Оскільки, договір оренди земельної ділянки був укладений ОСОБА_4 з інтересах сім'ї, то його дія поширювалася також і на ОСОБА_1, з яким вона проживала однією сімєю.
ОСОБА_6 закінчення будівництва магазину за рахунок спільних коштів ОСОБА_7 закупив торгівельне та холодильне обладнання для проведення підприємницької діяльності, зокрема було придбано морозильний лар, холодильну шафу, середньо-температурну вітрину, 3 торгівельні ваги для статичного зважування, кондиціонер та-водонагрівач.
Таким чином, в спосіб, що не заборонений законом станом на 2009 рік позивач набув право користування збудованим ними торгівельним павільйоном площею 46 кв.м. та обладнанням для здійснення підприємницької діяльності в торгівельному центрі «Молодіжний» по вулиці Молодіжна, 61-а в м. Боярка.
В той час, як ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_4 та організацією поминальних заходів, відповідач, яка являється рідною сестрою померлої ОСОБА_4, використовуючи пригнічений стан ОСОБА_1 запевнила його, що хоче допомогти з організацією діяльності магазину в скрутний для нього час, на що він довірившись погодився.
01.05.2013р. відповідач уклала з ТОВ «Успіх» договір №2, за умовами якого отримала уплатне користування упорядковану земельну ділянку площею 46 кв. м., якою раніше користувався позивач з ОСОБА_4 ОСОБА_6 укладення договору відповідач самовільно, не маючи жодних правових підстав змінила замки у вхідних дверях та не допускає позивача до приміщення торгівельного павільйону, використовуючи його і належне позивачу торгівельне та холодильне обладнання у власних інтересах.
Разом з цим згідно до висновку старшого оперуповноваженого СКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8, складеного 08.11.2013 р. за наслідками перевірки повідомлення ОСОБА_1 про вчинення ОСОБА_3 шахрайських дій видно, що опитаний директор ТОВ «Успіх» ОСОБА_2 пояснив, що приміщення магазину площею 46 кв.м. на території торгівельного комплексу будувалося безпосередньо ОСОБА_4 та її співмешканцем ОСОБА_1 До будівництва торгового приміщення ОСОБА_3 ніякого відношення не має.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи принцип правомірності набуття права на користування майном та володіння обладнанням вбачається, що відповідач ОСОБА_3, без жодних правових підстав використовує збудований позивачем торгівельний павільйон та обладнання і прилади, які в ньому знаходяться, чим порушує права позивача.
У добровільному порядку відповідач відмовляється звільнити торгівельний павільйон заявляючи, що приміщення магазину вона зайняла за бажанням її померлої сестри. Однак, заповіту, яким би померла ОСОБА_4 заповіла все своє майно та все те, на що вона б мала право своїй сестрі не існує.
На неодноразові звернення до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області з питання незаконного заволодіння відповідачем приміщення магазину позивач отримав висновок, за результатами якого йому було рекомендовано за захистом своїх прав звернутися до суду.
На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Позивач стверджує, що разом із ОСОБА_4 будувавши на підставі договору з ТОВ «Успіх» (орендаря земельної ділянки) торгівельний павільйон набули право власності на конструктивні елементи, з яких він споруджений та право користування ним, яке за життя ОСОБА_4 ніким не оспорювалося.
На даний час позивач не має доступу до торгівельного павільйону, тому позивач позбавлений можливості визначити дійсну вартість конструктивних елементів, з яких збудований торгівельний павільйон.
ОСОБА_9, зважаючи, що ОСОБА_3 протиправно обмежує права ОСОБА_1 на володіння га користування приміщенням торгівельного павільйону площею 46 кв. м. в торгівельному комплексі «Молодіжний» в м. Боярка, вбачається необхідність в поновленні його права на користування спірним приміщення та зобовязання відповідача ОСОБА_3 не чинити йому перешкод в користуванні торгівельним павільйоном.
Тому просили визнати за ОСОБА_1 право власності на конструктивні елементи та матеріали, з яких збудований торгівельний павільйон площею 46 кв.м. в торгівельному центрі «Молодіжний» по вулиці Молодіжна, 61-а в м. Боярка Київської області.
Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні торгівельним павільйоном площею 46 кв.м. в торгівельному центрі «Молодіжний» по вулиці Молодіжна, 61-а в м. Боярка та стягнути судові витрати.
У судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду заяву згідно якої просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача ТОВ «Успіх» у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не відомі.
За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права за укладеним договором.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
ОСОБА_9, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України закріплено правило, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) та з моменту його прийняття до експлуатації і з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна).
ОСОБА_9 згідно розяснень пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», право власності на житловий будинок виникає лише з моменту прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації. За позовом одного із подружжя, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд має право провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, ураховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, та технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. В іншому випадку за цими особами може бути визнано право власності на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин справи залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.
Як вбачається з матеріалів справи, з початку 1998 року по травень 2013 року ОСОБА_1 - проживав однією сімєю без шлюбу з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1.
01 травня 2013 року ОСОБА_5 раптово померла.
Проживаючи разом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були повязані спільним побутом, вели спільне господарство, разом займалися підприємницькою діяльністю, мали спільний бюджет, придбавали побутову техніку для дому, домашнього вжитку, а також обладнання для забезпечення підприємницької діяльності.
Факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4, встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2013 року, що набрало законної сили.
Проживаючи разом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 займалися підприємницькою діяльністю, а саме роздрібною торгівлею продуктовими товарами.
Для здійснення підприємницької діяльності TOB «Успіх» надало в платне користування (оренду) ОСОБА_1 та ОСОБА_4 упорядковану земельну ділянку на території ТЦ «Молодіжний», що розташоване в м. Боярка, вул. Молодіжна, 61-а площею 46 кв. м., договір за їх згодою був укладений з ОСОБА_4
За умовами договору підприємці, які уклали договір мали право встановити торгівельний павільйон на виділеній їм в користування земельній ділянці.
Скориставшись умовами договору та за погодженням з директором ТОВ Успіх» ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за власні кошти збудували торгівельний павільйон загальною площею 46 кв.м, який став частиною торгівельного центру «Молодіжний». Будівництво павільйонів в торгівельному центрі «Молодіжний» проводили за власні кошти підприємці, які уклали договори оренди та бажали займатися на цій території підприємницькою діяльністю.
03 липня 2009 року ОСОБА_4 (Замовник) уклала із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець) договір про надання послуг, вякому зазначено, що послуги надаються з утримання ділянки, прилеглої доторгівельного павільйону, власником якого є замовник тобто, набуття ОСОБА_4 права власності на конструктивні елементи, з яких збудовано торгівельнийпавільйон площею 46 м директором торгівельного комплексу «Успіх»визнавалося.
Згідно п.2.1 договору виконавець надає замовнику такі послуги як, утримання ділянки прилеглої до торгівельного павільйону розміром 23х3 кв.м., власником якого є замовник, що розташовані на території ТЦ «Молодіжний» в м.Боярка по вул. Молодіжна,61а Києво-Святошинського району Київської області (прибирання території, санітарно-технічне обслуговування, поточний ремонт конструктивних елементів та елементів зовнішнього благоустрою, розташованих на прилеглій території, вивезення твердих побутових відходів тощо); організацію та контроль послуг по охороні території ТЦ «Молодіжний» методом укладання договору з охоронною фірмою.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №993856 відповідач є фізичною особою-підприємець, основний вид економічної діяльності торгівля фруктами та овочами.
З позовної заяви вбачається, що на вказаній земельні ділянці позивач та ОСОБА_4 займались будівництвом торгівельного павільйону, який в експлуатацію вони не ввели.
Оскільки, договір оренди земельної ділянки був укладений ОСОБА_4 з інтересах сім'ї, то його дія поширювалася також і на ОСОБА_1, з яким вона проживала однією сімєю.
ОСОБА_6 закінчення будівництва магазину за рахунок спільних коштів ОСОБА_7 закупив торгівельне та холодильне обладнання для проведення підприємницької діяльності, зокрема було придбано морозильний лар, холодильну шафу, середньо-температурну вітрину, 3 торгівельні ваги для статичного зважування, кондиціонер та-водонагрівач.
Обставини придбання ОСОБА_1 вказаного обладнання та побутових приладів підтверджується видатковими накладними, документами на прилади га договором на обслуговування холодильного обладнання.
Таким чином, в спосіб, що не заборонений законом станом на 2009 рік позивач набув право користування збудованим ними торгівельним павільйоном площею 46 кв.м. та обладнанням для здійснення підприємницької діяльності в торгівельному центрі «Молодіжний» по вулиці Молодіжна, 61-а в м. Боярка.
В той час, як ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_4 та організацією поминальних заходів, відповідач, яка являється рідною сестрою померлої ОСОБА_4, використовуючи пригнічений стан ОСОБА_1 запевнила його, що хоче допомогти з організацією діяльності магазину в скрутний для нього час, на що він довірившись погодився.
01.05.2013р. відповідач уклала з ТОВ «Успіх» договір №2, за умовами якого отримала уплатне користування упорядковану земельну ділянку площею 46 кв. м., якою раніше користувався позивач з ОСОБА_4 ОСОБА_6 укладення договору відповідач самовільно, не маючи жодних правових підстав змінила замки у вхідних дверях та не допускає позивача до приміщення торгівельного павільйону, використовуючи його і належне позивачу торгівельне та холодильне обладнання у власних інтересах.
Слід зазначити, що наявність договору про користування упорядкованою земельною ділянкою, само по собі не дає право на користування зведеним на цій земельній ділянці іншими особами торгівельним павільйоном.
З висновку старшого оперуповноваженого СКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8, складеного 08.11.2013р. за наслідками перевірки повідомлення ОСОБА_1 про вчинення ОСОБА_3 шахрайських дій видно, що опитаний директор ТОВ «Успіх» ОСОБА_2 пояснив, що приміщення магазину площею 46 кв.м. на території торгівельного комплексу будувалося безпосередньо ОСОБА_4 та її співмешканцем ОСОБА_1 До будівництва торгового приміщення ОСОБА_3 ніякого відношення не має.
Відповідно до висновку від 23.01.2014 року Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області по заяві представника ОСОБА_1 було в ході перевірки було встановлено, що з 1998 року гр. ОСОБА_1 перебував в цивільному шлюбі з гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
На протязі всього часу спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільно проживали та займались спільною підприємницькою діяльністю. З 2000 року гр. ОСОБА_5 продавала на ринку кондитерські вироби. Згодом, остання разом зі своїм чоловіком гр. ОСОБА_1 за спільні кошти придбали земельну ділянку за адресою: м. Боярка, по вул. Молодіжна, 61 А, площею 46 м в ТОВ «Успіх», директором якого являється гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_3. З того часу тривало будівництво всього торгівельного центру та безпосередньо придбаного ОСОБА_4 та ОСОБА_1 приміщення. В 2007 -2008 році торгівельне приміщення магазину було готове. Його облаштуванням, завезенням товару та функціонуванням займалась гр. ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_1, за спільні кошти. В березні 2012 року, під час обстеження лікарі діагностували в гр. ОСОБА_4 онкологічне захворювання. З того часу вона почала проходити лікування, а саме їй було зроблено операцію, призначено курси хіміотерапії. Цього ж місяця їй було зроблено операцію. А згодом після рецидиву в грудні 2012 року було зроблено повторну операцію. 01.05.2013 року гр. ОСОБА_11 померла за місцем проживання. ОСОБА_6 смерті гр. ОСОБА_4 гр. ОСОБА_1 разом з гр. ОСОБА_3 яка являється рідною сестрою померлої переоформили торгівельне приміщення, належне гр. ОСОБА_4 на гр. ОСОБА_3 на протязі 4 місяців ОСОБА_12 виплачувала гр. ОСОБА_1 грошові кошти, з його слів половина з прибутку магазину. В свою чергу ОСОБА_13, постачав до магазину товар. З вересня 2013 року гр. ОСОБА_3 1.В. відмовилась від послуг останнього та припинила виплачувати йому грошові кошти. Через деякий час гр. ОСОБА_1 прийшов до належного йому магазину та виявив, що замки вхідних дверей в ньому змінені. На запитання ОСОБА_1 продавці повідомили, що гр. ОСОБА_3 їх змінила. ОСОБА_6 чого останній їх замінив на власні. У звязку цим гр. ОСОБА_3 зверталась до правоохоронних органів.
Опитаний з даного приводу гр. ОСОБА_1 повідомив, що на протязі спільного часу проживання разом з гр. ОСОБА_4, за спільні кошти вони придбали земельну ділянку в м. Боярка, по вул. Молодіжна, 61, де згодом знову ж таки спільно побудували, облаштували та відкрили торгівельне приміщення, в якому здійснювали продавці здійснювали торгівлю кондитерськими виробами. ОСОБА_14 займалась бухгалтерією, а ОСОБА_1 постачав товар до магазину. В березні 2012 року, коли було діагностовано хворобу в дружини, він в повному обсязі фінансував лікування ОСОБА_4, та доглядав за нею. В травні 2013 року коли остання померла ОСОБА_1 також взяв на себе всі витрати по організації та фінансування поховальної церемонії. ОСОБА_6 цього він домовився з рідною сестрою ОСОБА_4, гр. ОСОБА_15, про те, що вона буде вести бухгалтерію магазину, за що отримуватиме половину з його прибутку, на що вона погодилась. ОСОБА_6 цього вони разом пішли до директора ТОВ «Успіх», гр. ОСОБА_2, та надавши йому відповідні документи уклали договір про те, що гр. ОСОБА_3 являється орендатором та власником даного торгівельного приміщення. На запитання ОСОБА_1, навіщо це потрібно, ОСОБА_3 повідомила, що так буде краще для нього. В червні та липні 2013 року ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10 000 грн., (по 5 000 грн., за кожен травень та червень, половина з прибугку кондитерського магазину). В серпні цього ж року, ОСОБА_1 було надано грошові кошти в сумі 10 000 грн., як половина прибутку магазину за липень місяць. На протязі всього часу ОСОБА_1 постачав до магазину товар. У вересні 2013 року гр. ОСОБА_3 відмовилась від послуг ОСОБА_1, по доставці товару. Цього ж місяця ОСОБА_3 передала грошові кошти останньому в сумі 13 150 грн., як половина прибутку магазину за серпень 2013 року. ОСОБА_6 цього ОСОБА_3 припинила надавати грошові кошти ОСОБА_1 грунтуючи це тим, що він не являється власником магазину і вона не зобовязана надавати йому будь - які кошти. Через деякий час гр. ОСОБА_1 прийшов до торгівельного приміщення та виявив, що замки у центральних вхідних дверях змінені. На дані дії гр. ОСОБА_1 змінив замки, які перебували в дверях на лісні. У звязку з чим гр. ОСОБА_3 звернулась до правоохоронних органів. На даний час в магазині знаходиться торгівельне обладнання, яке придбав гр. ОСОБА_1, та товар, який він туди привіз на суму близько 84 000 грн.
ОСОБА_9 опитані з даного приводу продавці магазину, гр. ОСОБА_16,
ІНФОРМАЦІЯ_4, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_5, кім. 916, та гр. ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_6, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_7, повідомили, що на протязі тривалого часу знайомі з гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_1 У звязку тісними відносинами, їм відомо, що гр. ОСОБА_11 разом з гр. ОСОБА_1 В,В. разом за спільні кошти придбали вказану земельну ділянку, на які згодом побудували торгівельне приміщення, яке було обладнано гр. ОСОБА_1 під магазин кондитерських виробів. ОСОБА_14 була офіційною власницею магазину, та займалась замовленням товару, бухгалтерією, а ОСОБА_1 доставкою товару, обладнанням приміщення. Коли стало відомо, що ОСОБА_11 захворіла, ОСОБА_1 почав займатись лікуванням дружини. Фінансування лікування гр. ОСОБА_4 повністю забезпечував ОСОБА_1. ОСОБА_6 смерті дружини він також організовував та фінансував похоронну церемонію. ОСОБА_9 в цей час з невідомих їм причин гр. ОСОБА_3 переоформила торгівельне приміщення на себе, як приватного підприємця. Деякий час після того ОСОБА_1 ще постачав товар до магазину, але потім ОСОБА_3 відмовилась від його послуг.
З цього ж приводу було опитано гр. ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_8, директора ТОВ «Холодтехномоитаж», та технічного директора ТОВ «Холодтехномонтаж», які повідомили, що приблизно в 2007-2008 році гр. ОСОБА_1 придбав в них обладнання для свого з дружиною магазину в м. Боярка, по вул. Молодіжній, 61 ОСОБА_6 придбання, обладнання було доставлено до місця розташування торгівельного приміщення. За час роботи його обслуговуванням також займались працівники вище вказаного підприємства. За всі послуги надані ТОВ «Холодтехномонтаж», з робітниками розраховувався гр. ОСОБА_1 Про гр. ОСОБА_3, як директора магазину вони жодного разу не чули.
Це ж саме підтвердив друг родини, гр. ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_9, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_10, який на протязі тривалого часу підтримував та підтримує дружні звязки з ОСОБА_1 та ОСОБА_9. ОСОБА_9 при будівництві торгівельного приміщення в м. Боярка, по вул. Молодіжній, 61А, він встановлював металопластикові вікна, вхідні двері, захисні ролети. Замовлення даного товару здійснював гр. ОСОБА_1 та його дружина гр. ОСОБА_11
Під час опитування друзів сімї, а саме гр. ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_11, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_12, та гр. ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_13, ирож.6 м. Боярка, вул. Жовтнева, 9, останні повідомили, що з самого початку свого спільного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_11 спільно займались підприємницькою діяльністю. За спільні кошти вони придбали земельну ділянку в м. Боярка, по вул. Молодіжній, 61 А, де годом разом вкладали грошові кошти в будівництво торгівельного приміщення. За спільні кошти подружжя облашгувало та відкрило магазин з продажу кондитерських виробів. Справами магазину займалась ОСОБА_11, а ОСОБА_1 здійснював закупівлю та доставку товару до магазину. ОСОБА_9 в 2000 році ОСОБА_1 додав гр. ОСОБА_3, яка являється рідною сестрою ОСОБА_9, гроші кошти в сумі 5000 дол. США для придбання квартири, в які вона на даний час проживає. ОСОБА_9 та ОСОБА_1 оплачували навчання сина ОСОБА_22, у звязку з тим, що постійного місця роботи вона не мала. В 2012 році коли ОСОБА_9 захворіла, ОСОБА_1 повністю оплачував лікування ОСОБА_9 та доглядав за нею. ОСОБА_6 смерті дружини, останній також фінансував та організовував похоронну церемонію. Через місяць після смерті ОСОБА_14, померла її мати, гр. ОСОБА_23, 1943 р.н, організацією похоронної церемонії якої також займався ОСОБА_1 та фінансував.
Опитана з даного приводу гр. ОСОБА_3, підтвердила, що дійсно ОСОБА_9 з ОСОБА_1 спільно займатись підприємницькою діяльністю. За кошти сестри було збудовано та облаштовано торгівельне приміщення, в м. Боярка, по вул. Молодіжній, 61 ОСОБА_24 займався я лише постачанням товару до магазину. Під час хвороби сестри, вона доглядаїа за нею в лікарні та за місцем проживання. Коли сестра померла організацією та фінансуванням похоронної церемонії займалась вся родина разом. ОСОБА_6 смерті за бажанням ОСОБА_9, магазин було переоформлено на ОСОБА_3, як власника, а Ваіерію залишився інший магазин також у вище вказаному торгІвельному центрі. З того часу ОСОБА_3 за власним бажанням надавала гр. ОСОБА_1 грошові кошти. Але після сварки та заміни останнім замків у вхідних дверях магазину, ОСОБА_3 припинила надавати йому гроші. ОСОБА_25 попрохав, щоб гр. ОСОБА_3 допомагала йому у веденні бухгалтерської звітності, за що він буде їй постачати товар.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи принцип правомірності набуття права на користування майном та володіння обладнанням вбачається, що відповідач ОСОБА_3, без жодних правових підстав використовує збудований позивачем торгівельний павільйон та обладнання і прилади, які в ньому знаходяться, чим порушує права позивача.
У добровільному порядку відповідач відмовляється звільнити торгівельний павільйон заявляючи, що приміщення магазину вона зайняла за бажанням її померлої сестри. Однак, заповіту, яким би померла ОСОБА_4 заповіла все своє майно та все те, на що вона б мала право своїй сестрі не існує.
На неодноразові звернення до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області з питання незаконного заволодіння відповідачем приміщення магазину позивач отримав висновок, за результатами якого йому було рекомендовано за захистом своїх прав звернутися до суду.
На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Главою 8 СК України урегульовано правовідносини щодо права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно із положеннями статей 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, о що.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі зговору, є власником цієї речі.
Враховуючи наведене, вбачається, що позивач разом із ОСОБА_4 будувавши на підставі договору з ТОВ «Успіх» (орендаря земельної ділянки) торгівельний павільйон набули право власності на конструктивні елементи, з яких він споруджений та право користування ним, яке за життя ОСОБА_4 ніким не оспорювалося.
ОСОБА_3 обмежує права ОСОБА_1 на володіння та користування приміщенням торгівельного павільйону площею 46 кв. м. в торгівельному комплексі «Молодіжний» в м. Боярка, вбачається необхідність в поновленні його права на користування спірним приміщення та зобовязання відповідача ОСОБА_3 не чинити йому перешкод в користуванні торгівельним павільйоном.
ідповіВ Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.
Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1,2 ст. 319 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена, створена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів власності.
Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. цивільного заковствпустиміння пр є Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, вважає за можливим івввідповідно до вищевказаних правових норм за позивачем має бути визнано право власності на конструктивні елементи та обладнання, які були використані для обєкту збудованого торгівельного павільйону площею 46 кв.м. в торгівельному центрі «Молодіжний» по вулиці Молодіжна, 61-а в м. Боярка Київської області, зобов'язання усунути перешкоди у володінні майном, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 317, 319, 328, 331, 3186, 391 ЦК України, ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ст. ст. ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України,-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх» в особі директора ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на конструктивні елементи та матеріали, з яких збудований торгівельний павільйон площею 46 кв.м. в торгівельному центрі «Молодіжний» по вулиці Молодіжна, 61-а в м. Боярка Київської області.
Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні торгівельним павільйоном площею 46 кв.м. в торгівельному центрі «Молодіжний» по вулиці Молодіжна, 61-а в м. Боярка.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 974 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя А.Я. Волчко