Справа №487/1854/16-ц 06.05.2016 06.05.2016 06.05.2016
Провадження №22-ц/784/1173/16
Головуючий першої інстанції: Агєєва Л.І.
Категорія- Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Лисенка П.П.

із секретарем: Гавор В.Б.

за участю:

представника

заявниці - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.04.2016 р., постановлену за заявою ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про встановлення факту,

встановила:

08.04.2016 р. ОСОБА_6 звернулася із заявою про встановлення факту батьківства.

Заявниця просила встановити факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7 відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.04.2016 р. заяву ОСОБА_6 про встановлення факту батьківства повернуто для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.Так, відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно з положеннями ст.130 СК України заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій ст. 128 цього Кодексу.

До переліку осіб, визначеного ч.3 ст. 128 СК входять мати, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, яка досягла повноліття.

Норми ЦПК України, якими врегульовані порядок та умови здійснення окремого провадження та норми загальної частини ЦПК України щодо врегулювання підсудності не надають заявнику права вибору іншого суду у випадках, передбачених ст. 257 ЦПК України.

Тобто, для визначення підсудності не має правового значення ні місце проживання дитини, коли воно є відмінним від місця проживання матері, ні подання матір'ю цієї заяви в якості представника неповнолітньої дитини, оскільки законом визначено як перелік осіб, що мають право на відповідне судове звернення так і підсудність їх звернень.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця зареєструвала своє постійне місце проживання у с. Н.Маячка Цюрупинського району Херсонської області, а фактично разом з дитиною проживає у м. Києві.

В той же час, місце постійного проживання дитини зареєстроване за адресою проживання колишнього опікуна ОСОБА_9 у Заводському районі м. Миколаєва.

Вирішуючи питання про підсудність судового звернення ОСОБА_4, судом правильно враховані наведені обставини справи та вимоги закону і обґрунтовано постановлено про повернення її заяви для подання до належного суду за місцем її зареєстрованого проживання.

Доводи апеляційної скарги про підсудність справи суду за місцем реєстрації дитини не можуть бути враховані, оскільки місце проживання дитини, яка не є повнолітньою, не має правового значення для визначення підсудності заяви про встановлення факту батьківства.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а ухвалу - Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.04.2016 р. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина П.П. Лисенко