Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зобов'язання повернути грошові кошти за договорами банківських депозитних вкладів, сплатити проценти, за касаційною скаргою Крапівцевої ОлениОлександрівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року позивачі звернулися до суду з указаним позовом. Зазначали, що 22 листопада 2013 року між ними та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено два окремі договори депозитних вкладів на суму 15 000 та 20 000 доларів США, відповідно, на термін 1 місяць із можливістю пролонгації на 12 місяців під 5,5% річних. Після закінчення строку дії договорів банківських депозитних вкладів банк відмовляється повернути грошові кошти. Посилаючись на викладене, просили задовольнити позов.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 6 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 за договором банківського вкладу № SАМDNWFD400 від 22 листопада 2013 року 15 825 доларів США, з яких: сума вкладу - 15 000 доларів США, проценти за вкладом - 825 доларів США. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк на користь ОСОБА_4 за договором банківського вкладу № SАМDNWFD600 від 22 листопада 2013 року 20 000 доларів США, з яких: сума вкладу 20 000 доларів США, проценти за вкладом - 1 100 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Крапівцева О.О., яка діє від імені ПАТ КБ «ПриватБанк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22 листопада 2013 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено два окремі договори депозитних вкладів на суму 15 000 та 20 000 доларів США, відповідно, на термін 365 днів, періодом нарахування процентів 1 місяць під 5,5% річних.

Після закінчення строку дії договорів банківських депозитних вкладів банк грошові кошти на вимогу вкладників не повернув.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною першою 1 ст. 1059 ЦК Українидоговір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

На підтвердження укладення договір банківських вкладів, представник позивачів надав оригінали заяв про вклад «Стандарт» на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_4 та оригінали чеків про отримання банком грошових коштів від них, які були оглянуті під час розгляду справи в апеляційному суді.

Апеляційний суд, оцінивши вказані докази та встановивши, що між сторонами було укладено договори банківських вкладів, позивачами були внесені грошові кошти, однак відповідач свої зобов'язання по їх поверненню у добровільному порядку не виконує, обґрунтовано задовольнив позов.

Доводи касаційної скарги, що підставою для скасування рішення апеляційного суду є те, що в ньому не наведено розрахунок стягнутих коштів, підлягають відхиленню.

Судом стягнуті внесені за договорами кошти та нараховані за 365 днів проценти на них за погодженою сторонами ставкою 5,5 % на рік.

Те, що кошти позивачів знаходились на їх депозитних рахунках термін, яких перевищує 1 рік, відповідачем не оспорюється.

Тому підстав для нарахування процентів за іншою ставкою не було, оскільки обставини передбачені договором, за наявності яких процентна ставка зменшується, не настали.

Про стягнення процентів за період, який перевищує 365 днів, позивачі вимог не заявляли.

Зазначені висновки відповідають обставинам справи і ґрунтуються на нормах матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Що ж стосується вирішення питання про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 3750 грн, то погодитися з рішенням апеляційного суду в цій частині неможливо.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допущені до участі в розгляді справи в якості осіб, які надають правову допомогу, ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 2 грудня 2014 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договори про надання правової допомоги.

Відомості про те, що останній був допущений до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу, відсутні.

Із журналу судових засідань вбачається, що ОСОБА_6 брав участь у справі як представник позивачів, а не особа, яка надає правову допомогу.

За таких обставин у суду не було підстав стягувати з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 3750 грн витрат на правову допомогу.

Виходячи з наведеного, рішення апеляційного суду у частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 3750 грн, підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 341 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу Крапівцевої Олени Олександрівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року у частині стягнення з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 3750 грн, скасувати.

В іншій частині вказане рішення апеляційного суду залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук