АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1697/16-ц 22-ц/774/1315/К/16
Справа № 212/1697/16-ц Головуючий в 1 інстанції Тимошенко Т.І.
Провадження №22ц/774/1315/К/16 Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Грищенко Н.М.,

за участі секретаря: Чубіної А.В.,

за участі: представника відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_1;

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення витрат на лікування, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення 67 116 грн. витрат понесених на лікування чоловіка, який помер 02 січня 2016 року.

Позов обґрунтовувала тим, що вона з ОСОБА_4 уклали шлюб 10 вересня 1994 році. Чоловік ОСОБА_4 отримав травму на підприємстві ПАТ «Євраз ОСОБА_5» 01 грудня 2015 року, що підтверджується Актом № 26 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Після травми чоловік був направлений на стаціонарне лікування у Криворізьку міську лікарню № 2, де перебував з 01.12.2015р. по 03.12.2015р., а потім знаходився на стаціонарному лікуванні у м. Дніпропетровську в Обласній клінічній лікарні № 2 імені ОСОБА_6, де і помер 02 січня 2016 року. За період стаціонарного лікування чоловіка у лікарнях вона, згідно з рекомендаціями лікарів, придбала ліків і медичних засобів на загальну суму 67 116 грн. Після звернення до відповідача з проханням компенсувати витрати на лікування чоловіка, фонд перевірив правильність оплати, але відмовив у відшкодуванні витрат на лікування, посилаючись на Цивільний Кодекс України в частині спадкування. Такі дії відповідача порушують вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Згідно п. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» фонд фінансує витрати на медичну допомогу, придбання ліків, а згідно підпункту 1 ч. 2 Закону фонд зобов'язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області суму коштів 67 116 грн. затрачених на лікування на користь ОСОБА_2

Судові витрати віднесені за рахунок держави.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що потерпілий ОСОБА_4 або його представник не звертався до Фонду із заявою про виплату страхових виплат, тому, законних підстав для компенсації витрат на лікування у відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області немає.

Крім того, відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на отримання страхових виплат до складу спадщини не входить.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 10 вересня 1994 року.

01 грудня 2015 року ОСОБА_4 отримав травму на підприємстві ПАТ «Євраз ОСОБА_5», що підтверджується Актом № 26 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Після травми проходив лікування у Криворізькій міській лікарні № 2, де перебував з 01.12.2015р. по 03.12.2015р., а потім знаходився на стаціонарному лікуванні у м. Дніпропетровську в Обласній клінічній лікарні № 2 імені ОСОБА_6, де і помер 02 січня 2016 року.

За період стаціонарного лікування у лікарнях позивачкою було придбано ліків і медичних засобів на загальну суму 67 116 грн., що підтверджується наданими товарними чеками на вищевказану суму. Відповідач, на звернення позивачки про відшкодування вищезазначеної суми надав відповідь, відмовивши їй.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що стягнення на користь позивача коштів, витрачених на лікування її чоловіка передбачені нормою ст. 1227 ЦК України.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У матеріальному праві можливе загальне (універсальне) правонаступництво в суб'єктивних цивільних правах - спадкоємства, припинення існування юридичної особи (ст. 1218 ЦК; ч. 2 ст. 107 ЦК). Допускається перехід окремого суб'єктивного цивільного права (сингулярне правонаступництво), наприклад поступка права вимоги (ст. 512 ЦК), заміна боржника в зобов'язанні (ст. 520 ЦК).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в обєднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обовязки особи, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Положення ст. 1227 ЦК України регулюють питання спадкування сум заробітної плати, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване.

За своєю правовою природою право на одержання або перерахунок заробітної плати, пенсій, страхових та інших подібних виплат має особистий характер, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті забезпечити наявність засобів існування конкретних осіб. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати припиняються.

Оскільки до складу спадщини входять тільки цивільні права та обовязки, то не переходять у спадщину права і обовязки спадкодавця в адміністративних, трудових, інших правовідносинах, якщо вони не набули цивільно-правового майнового змісту. Не переходять у спадщину також цивільні права і обовязки, нерозривно повязані з особистістю спадкодавця, котрі він не міг би нікому передати і за життя.

Право на отримання компенсації витрат на лікування та медичну реабілітацію потерпілих, у зв'язку з ушкодженням здоровя, внаслідок професійного захворювання, має особистий характер, оскільки покликане забезпечити відшкодування вказаних витрат Фондом соціального страхування конкретним застрахованим особам.

З системного правового аналізу наведених норм законодавства вбачається, що до складу спадщини входить сума компенсації витрат на лікування та медичну реабілітацію, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя. При цьому право на отримання компенсації витрат на лікування потерпілого, у зв'язку з ушкодженням здоровя, внаслідок професійного захворювання, яка не була нарахована за його життя, не успадковується.

Відповідно до вимог п.1 ст.44 Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України», Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідне рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Як випливає з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_4, або його представник, до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області із заявою про компенсацію витратна лікування не звертався, тому вказані витрати йому не були нараховані, у звязку із чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вони підлягають виплаті ОСОБА_2 на підставі ст. 1227 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати у звязку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та ухвалити нове рішення, відповідно до вимог ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення витрат на лікування.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: