Справа №583/290/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/999/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Гагіна М. В. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Охтирської міської ради Сумської області на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Охтирської міської ради Сумської області про визнання недійсним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом, в якому, уточнивши свої вимоги, просив визнати недійсним та скасувати рішення Охтирської міської ради від 27 серпня 2015 року в частині скасування рішення, яким в приватну власність передано ОСОБА_4 квартиру №4 за адресою Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 24а.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року скасовано рішення Охтирської міської ради Сумської області від 27 серпня 2015 року за №1535МР в частині скасування п.п. 1.5 п. 1 рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області від 17 червня 2015 року №90 про передачу у власність ОСОБА_4 квартиру №4 за адресою вул. Снайпера, 24-А в м. Охтирка Сумської області, в звязку зі смертю заявниці, як незаконне.

В апеляційній скарзі Охтирська міська рада Сумської області, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволення позовних вимог відмовити.

Вважає, судом першої інстанції не враховано, що спірна квартира не входить до складу спадщини, оскільки право на приватизацію у ОСОБА_4 припинилось в звязку з її смертю, а рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради не є правовстановлюючим документом. Зазначає, що заява ОСОБА_4 про приватизацію була розглянута в установлений законом строк відповідними органами місцевого самоврядування та винесено позитивне рішення, отже спадкоємець ОСОБА_3 позбавлений можливості вимагати визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно.

Заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав доводи своєї скарги, пояснення представника позивача, який проти задоволення скарги заперечує, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 за життя вчинила всі необхідні дії для приватизації спірної квартири, на підставі чого виконавчим комітетом Охтирської міської ради Сумської області 17 червня 2015 року винесено рішення про передачу даного нерухомого майна у власність, тому права позивача, як спадкоємця, порушені та підлягають захисту шляхом визнання рішення Охтирської міської ради Сумської області від 27 серпня 2015 року №1535 незаконним та скасування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15 травня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області з заявою про передачу в приватну власність квартири, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( а.с. 48 ). До заяви було долучено наступні документи : довідку про склад сімї наймача квартири ( будинку ) та займані житлові приміщення, копію ордеру про надання житлової площі; технічний паспорт на квартиру; документ, що посвідчує невикористання житлового чеку для приватизації державного житлового фонду; згода на збір та обробку персональних даних ( а.с. 49-54, 57 ).

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області від 17 червня 2015 року №90 «Про приватизацію квартири державного житлового фонду» ( а.с. 62 ), передано у власність ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1. Зобовязано управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради оформити у десятиденний термін свідоцтво про право власності на житло та платіжні доручення на одержання житлових чеків на відповідну суму.

27 липня 2015 року ОСОБА_4 померла ( а.с. 8 ). За життя нею було складено заповіт, за яким вищевказану квартиру вона заповіла ОСОБА_3 ( а.с. 7).

Позивач в установлений законом строк звернувся до Охтирської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ( а.с. 91 ).

Рішенням Охтирської міської ради Сумської області від 27 серпня 2015 року №1532-МР, скасовано п.п.1.5 п. 1 рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 17 червня 2016 року №90 про передачу у власність ОСОБА_4 спірної квартири, у звязку зі смертю заявниці ( а.с. 40).

У відповідності до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до приписів ст.ст. 1, 3, 8 вказаного Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення ( ч. 5 ст. 8 Закону ).

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», від 22 грудня 1995 року №20 розяснено, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленною заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2013 року за наслідками розгляду справи №6-121цс13, яка є обов»язковою для судів України в силу положень ст. 360-7 ЦПК України.

ОСОБА_4, в установленому Законом порядку, звернулась до виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області з заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1, останнім в свою чергу прийнято рішення про передачу їй у власність вказаної квартири, проте свідоцтва про право власності на спірне майно спадкодавцем отримано не було в звязку з її смертю.

Таким чином, ОСОБА_4, за життя, висловила свою волю на приватизацію займаного приміщення та подала для цього до органу приватизації усі необхідні документи, підстав для відмови у передачі житла у власність не було. Окрім того, ОСОБА_4, маючи обґрунтовані сподівання на набуття майна у власність, зробила заповідальне розпорядження щодо майна на користь позивача. 30.07.2015 року, за заявою позивача, була заведена спадкова справа. Отже, на підставі рішення виконавчого комітету про приватизацію квартири, а також заповіту ОСОБА_4 на користь позивача, виникли правовідносини, пов»язані зі спадкуванням майна, переданого у власність на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

У п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказано, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

В контексті застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ЄСПЛ здійснив тлумачення поняття «майно» та визначив, що до майна відносять як рухому, так і нерухому приватну власність. Термін «власність» може означати або «існуючу власність» або претензії щодо яких заявник може довести, що він принаймні має «законні підстави» отримати можливість використати право власності. Зокрема, ЄСПЛ розглядав справи щодо порушення права власності, де об»єктами були : усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини ( Справа « Маркс » (1979),п. 64 ), тобто наявне майно; майнові права, в т.ч. набуте на підставі заповіту ( Ухвала щодо прийнятності заяви S. Проти Сполученого Королівства ( 1984 )).

По справі, рішення по якій переглядається, спір стосується наявного майна, яке було у користуванні ОСОБА_4 та яке вона заповіла позивачу, а останній мав на це майно законні сподівання. Таким чином, відповідно до положень ст. 41 Коституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 1216 ЦК України, ОСОБА_3 має право на судовий захист свого порушеного права.

Суд першої інстанції перевірив зміст оскаржуваного рішення міської ради на предмет відповідності положенням чинного законодавства, дійшов вірного висновку про те, що права позивача, як спадкоємця ОСОБА_4, були порушені та підлягають захисту шляхом скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Охтирської міської ради Сумської області відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді