Справа № 645/9807/15-ц
Провадження № 2/645/880/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 квітня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Новицької Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації місця проживання та виселення, суд -

в с т а н о в и в :

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6, яким просять усунути перешкоди у користуванні квартирою №59 у будинку 26 по бульвару Б. Хмельницького в м. Харкові шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є власниками зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Позивач ОСОБА_1 з 2002 року перебувала у шлюбі із відповідачем ОСОБА_6, від якого мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 25.12.2002р. відповідач зареєстрований в спірній квартирі. Оскільки подружнє життя з відповідачем не склалось, в 2008р. рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_6 залишився проживати у спірній квартирі, відмовляючись виселитись та знятись з реєстраційного обліку, зайняв одну із кімнат. При цьому комунальні послуги не оплачує, погрожує власникам фізичною розправою, що приводить до нестерпних умов проживання власників квартири. Позивачі зазначають, що в результаті агресивної поведінки відповідача, вони неодноразово звертались до правоохоронних органів, відповідач притягувався до адміністративної відповідальності. За таких обставин у позивачів виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом.

Позивачі у судове засідання не зявились, надали суду заяви про слухання справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти винесення рішення у заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_6А.у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином за зареєстрованою адресою проживання, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією які повернулися на адресу суду з довідкою поштової установи про причини невручення, а саме: «сплив терміну зберігання». У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечують позивачі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

У ході судового розгляду встановлено, що квартира АДРЕСА_1 надежить на праві спільної часткової власності позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційний №6-451, виданий 29.07.2015р. Дванадцятою ХДНК, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 7/36 частин квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41433158 від 29.07.2015р. (серія ЕЕН 299248). (арк.с. 13)

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційний №6-541, виданий 22.09.2015р. Дванадцятою ХДНК, ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/8 частин квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44279964 від 22.09.2015р. (серія ВАУ № 946861). (арк.с. 15)

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційний №6-542, виданий 22.09.2015р. Дванадцятою ХДНК, ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/8 частин квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44278157 від 22.09.2015р. (серія ЕАУ № 946860). (арк.с. 17)

Як вбачається з довідки № 4147 від 06.10.2015р. з місця проживання про склад сімї та прописку дільниці №52 КП «Жилкомсервіс», в спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 Ніа пантелеймонівна (дружина), ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.12.1970р.; ОСОБА_1 (дочка), ІНФОРМАЦІЯ_3 з 30.06.1989р., ОСОБА_4 ОСОБА_5 (зареєстрований), ІНФОРМАЦІЯ_4 з 25.12.2002р.;. ОСОБА_8 (онук), ІНФОРМАЦІЯ_5 з 20.06.2003р. ( арк..с.7)

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, 18 листопада 2008р. шлюб між відповідачем ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_1 розірвано, актовий запис № 455 (серія І-ВЛ № 079399). (арк..с. 25)

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 25.02.2015р., дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2. (арк.. с. 61)

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог суд керується положеннями статті 41 Конституції України, якою закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто позивачі вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить на праві приватної власності.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно п. 33 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Крім того, в обґрунтування позову, позивачами зазначено, що відповідач ОСОБА_6 не є членом родини, заважає користуватись їх правом власності на квартиру, комунальні послуги та аліменти на неповнолітнього сина не сплачує, відповідач створив несте6рпні умови проживання в квартирі, наносив тілесні ушкодження позивачу ОСОБА_1, погрожує фізичною розправою.

На підтвердження даних стверджень позивачами надані: копія постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.06.2013р., згідно якої ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення насильства в сімї (арк..с. 20); копія висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 181-с/15п/п від 29.05.2015р. за заявою ОСОБА_1 після побиття її колишнім чоловіком ОСОБА_6, згідно висновку якого у ОСОБА_1 мають місце тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (арк..с. 24); копія довідки № 15692/В-9 від 12.05.2015р., Фрунзенського ВДВС ХМУЮ, відповідно якої, ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_6 згідно виконавчого листа № 2033/2-2864/11 від 12.03.2015р., виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова на утримання дитини ОСОБА_8, 2002р.н. (арк..с. 26).

Таким чином. враховуючи, що позивачі є власниками спірної квартири, відповідач не є членом його сімї, між ними відсутні будь-які домовленості щодо користування відповідачем квартирою, суд вважає що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як зазначено у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК, осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Отже, зважаючи на відсутність підстав для проживання ОСОБА_4 ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2, він підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.116, 150 ЖК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації місця проживання та виселення задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у праві користування квартирою №59 у будинку 26 по бульвару Б. Хмельницького в м. Харкові, шляхом зняття ОСОБА_4 ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3.

ОСОБА_4 ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1, без надання йому іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_4 ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя