Справа № 303/7283/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Власова С.О., Бондаренко Ю.О.,

секретарі: Рогач О.Я.

за участю сторін - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою директора ОСОБА_2 міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління», Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про стягнення моральної шкоди та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління», Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про стягнення моральної шкоди та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати.

Позов мотивує тим, що згідно наказу №29-к від 05.09.2003 року його було прийнято на роботу на посаду директора комунального підприємства «Міська служба пасажирських перевезень». Відповідно до розпорядження ОСОБА_2 міського голови від 11.09.2012 року за №43, позивача було звільнено із займаної посади за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України, про що внесено запис до трудової книжки. 17.09.2012 року ним до ОСОБА_2 міської ради було подано заяву, в якій зазначено, що останній попрацював на підприємстві до 11.09.2012 яку і після звільнення з ним не було проведено розрахунок заборгованості по заробітній платі. Також у заяві зазначив, що заборгованість по заробітній платі з 01.06.2012 року по 11.09.2012 року становить 7 788,41 гривень, яку просив виплатити згідно ст. 116 КЗпП України. Однак, 10.10.2012 року його було повідомлено, що питання, порушене у заяві, не відноситься до компетенції ОСОБА_2 міської ради. 14.05.2014 року позивач звернувся до директора ММКП «Ремонтно-будівельне управління» з проханням надати довідку про розрахунок з ним при звільненні його з роботи, на що йому була видана довідка про його доходи за січень-травень 2012 року та письмова відповідь. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.04.2015 року з ММКП «Ремонтно-будівельне управління» на користь позивача ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 7 323,22 гривень. Також позивач вказує на те, що у звязку з неодноразовим порушенням відповідачем виплати йому заробітної плати, у зв'язку з чим він змушений позичати кошти у знайомих, родичів для свого проживання та оплати кредиту, тощо. Вказані кошти у відповідності до рішення суду ще не повернуті. Крім того, позивач був змушений з'являтися до місцевого, апеляційного суду на судові засідання, на що були витрачені значні кошти.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» на користь позивача ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 5 696,75 гривень (п'ять тисяч шістсот дев'яносто шість гривень сімдесят п'ять копійок).

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 гривень (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Не погоджуючись з даним рішенням директор ОСОБА_2 міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 квітня 2015 року, яке залишено без змін згідно із ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року, з ОСОБА_2 міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 7 323,22 гривень, яка виникла за період з 01 червня 2012 року по 11.09.2012 року (день звільнення позивача з посади директора ММКП «Ремонтно-будівельне управління») (а.с.5-6, 7-8).

Вказана заборгованість по заробітній платі була виплачена позивачу після набрання законної сили вищевказаним рішенням Мукачівського міськрайонного суду, тобто після 15 жовтня 2015 року.

Відповідно до ст. 47 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати робітнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок у терміни, передбачені в статті ст. 116 Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

А тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що відповідачем ММКП «Ремонтно-будівельне управління» було порушено строки виплати заробітної плати, передбачені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Позивач на підтвердження розміру компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати подав суду розрахунок такої компенсації станом по вересень 2015 року на загальну суму 5 696,75 гривень (а.с. 4).

Відповідач ММКП «Ремонтно-будівельне управління», заперечуючи проти позовних вимог, ні в суді першої інстанції, ні в апеляції не надав суду доказів, що спростовують доводи позивача щодо розміру такої компенсації.

За таких обставин суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позов в частині стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 5 696,75 гривень підлягає до задоволення.

Що стосується моральної шкоди, то колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу директора ОСОБА_2 міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді