Справа № 362/7975/15-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2488/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 54 27.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Воробей В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» на рішення Васильківскього міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони перебували у трудових відносинах та відповідно до Наказу № 100-к від 02 березня 2011 року позивача було прийнято на посаду старшого економіста Білоцерківського відділення ПАТ «Український професійний банк».

З 31 серпня 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку, а позивача було звільнено із займаної посади на підставі наказу № 72-к/л від 30 жовтня 2015 року, у звязку із скороченням чисельності штату.

Однак, при звільненні позивачу не в повній мірі було виплачено заробітну плату, мотивуючи відмову у виплаті відсутністю грошових коштів.

Враховуючи викладене, позивач, враховуючи уточнення до позову, просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі на день звільнення в розмірі 6337 грн. 12 коп., компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу в розмірі 5879 грн. 23 коп., заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні, починаючи з 02 листопада 2015 року в розмірі 9832 грн. 56 коп. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн. за порушення трудових прав.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2016 року позов задоволено частково та стягнуто з банку заборгованість по заробітній платі в сумі 6337 грн.12 коп., компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу 5879 грн.23 коп., заробітну плату за затримку розрахунку при звільнені - 9832 грн. 56 коп., та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а всього 25048 грн.91 коп.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції ПАТ «Український професійний банк» оскаржив його в апеляційному порядку.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що заборгованість по заробітній платі виникла у звязку з визнанням банку неплатоспроможним та початком процедури ліквідації банку. При цьому зазначає, що погашення заборгованості по заробітній платі відбувається у порядку визначеному ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме за рахунок одержаних від реалізації майна банківської установи грошових коштів.

Вказаною статтею також передбачено черговість задоволення кредиторських вимог та вказано, що грошові вимоги до заробітної плати підлягають задоволенню в другу чергу.

Окрім того, скаржник зазначає, що на день звернення до суду з позовом на рахунках банку був відсутній достатній залишок коштів для проведення повного розрахунку із працівниками, яка обумовлена незаконним відчуженням усіх активів банку та введенням тимчасової адміністрації.

Щодо стягнення моральної шкоди, то в апеляційній скарзі зазначає, що тимчасове затримання заробітної плати не підпадає під дію ст. 23 ЦК України й позивачем не було надано жодних допустимих та належних доказів, які б свідчили про заподіяння моральної шкоди.

Враховуючи викладене, ПАТ «Український професійний банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за наказом відповідача (про ліквідацію) № 72-к/л від 30 жовтня 2015 року позивача старшого економіста Білоцерківського відділення звільнено через скорочення чисельності та штату працівників з 02 листопада 2015 року.

За довідками відповідача № 01-10/5844 від 13.11.2015 року та без дати та номеру, повний розрахунок з позивачем не відбувся через відсутність фінансових можливостей та залишок коштів на рахунку станом на 18 січня 2016 року становив лише 1374 грн.84 коп.

Представник відповідача вимоги позову визнав частково, а саме, щодо існування заборгованості банківської установи перед позивачем по заробітній платі, компенсацій за невикористану відпустку та вихідну допомогу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відсутність коштів на рахунках відповідача не звільняє його від їх сплати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доказам, на які посилається позивач обґрунтовуючи позов, а також вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Так ч.1 ст.116 КЗпП України передбачено, що виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У відповідності до положень ст.237-1 КЗпП України, відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи та вимог чинного законодавства роботодавець при звільненні працівника має виконати свої зобовязання щодо виплати заробітної плати, вихідну допомогу при звільненні та інші виплати, передбачені чинним законодавством.

Натомість банком, як роботодавцем такі зобовязання не виконані, що призвело до ускладнень майнового характеру для звільнених працівників. Обґрунтовуючи неможливість виплати таких коштів банк посилається на відсутність коштів на кореспондентському рахунку у звязку з введенням тимчасової адміністрації на ліквідацію банку.

Разом з тим, як вірно зазначено в рішенні суду першої інстанції, відсутність коштів на рахунках відповідача не звільняє його від їх сплати працівникам.

Окрім того, відповідно до п.п. 3 п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлений мораторій на задоволення вимог кредиторів під час дії тимчасової адміністрації не поширюється на виплату заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю працівників банку.

Відшкодування роботодавцем моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав працівника, передбачено ст.. 237-1 КЗпП України. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим. Позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей і невиплата заробітної плати змусило його докладати додаткових зусиль для організації життя його родини, що завдавало йому душевних страждань, внаслідок чого позивачу була заподіяна моральна шкода.

Таким чином, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції. Відповідно рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: