Справа № 495/3047/16-ц
Ухвала

Про відмову в задоволенні подання

22 квітня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Савенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області подання відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням, попередньо погодивши його з начальником відділу державної виконавчої служби, про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1, посилаючись на те, що у відділі державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області на примусовому виконанні знаходяться вимоги № ф-391у від 11.03.2013 року, №ф-149у від 14.02.2011, №ф-391у від 23.03.2012 року, УПФУ в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі, та вимога №ф-4955-25У від 28.10.2014 року, видана Білгород-Дністровською ОДПІ, про стягнення з ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, боргу на користь УПФУ та ОДПІ у загальному розмірі 17 706,10 грн.

В судове засідання представник ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області не з'явився, відповідно до подання просить розглядати у його відсутність.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст.16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянам може бути тимчасово відмовлено в наданні паспорту або громадянину України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено в виїзді за кордон, в тому числі якщо громадянин ухиляється від виконання зобов'язання, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

З наведеної вище норми права вбачається, що законом не передбачене обов'язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов'язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав, тобто дана норма права не є імперативною.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Дійсний факт ухилення боржника від виконання зобов'язань має підтверджуватись сукупністю доказів, які не були додані державним виконавцем до подання.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що розділом ХІI Інструкції

з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 передбачено, що подання повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань. У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

В порушення зазначених приписів, суб'єктом подання не надано доказів про вжиття державним виконавцем будь-яких заходів щодо встановлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення; не визначено вид паспортного документа, його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ; не надано доказів того, що боржник взагалі має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість та намір покинути територію України; відсутні відомості про обізнаність ОСОБА_1 щодо направлення до суду у відношенні неї подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, таким чином, оскільки суду не надано доказів необхідності застосування саме цього заходу, задля запобігання порушення або обмеження конституційних прав та свобод, суд вважає необхідним відмовити у задоволені подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, Інструкцією

з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасову заборону ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: