У х в а л а

13 травня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Охрімчук Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до школи І-ІІІ ступенів № 236 м. Києва, управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: начальник управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації Полторак Галина Миколаївна, директор школи І-ІІІ ступенів № 236 м. Києва Гарбаренко Інна Вікторівна, про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Голосіївський районний суд м. Києва рішенням від 1 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 1 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилила, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року залишила без змін.

30 квітня 2016 року (згідно з поштовим штемпелем на конверті) ОСОБА_1 повторно звернулась до Верховного Суду України із аналогічною заявою про перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 38 Кодексу законів про працю України, та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Верховного Суду України від 20 листопада 1996 року, 13 грудня 2001 року, 19 листопада 2008 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказану норму матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Подана заява про перегляд зазначених судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Ухвалою Верховного Суду України від 8 квітня 2016 року за наслідками розгляду поданої ОСОБА_1 заяви з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, у допуску до провадження вищевказаної справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2016 року відмовлено.

Таким чином, Верховним Судом України вже вирішувалось питання про допуск вищезазначеної справи до провадження, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1, поданої у цій справі з аналогічних підстав, прийнята ухвала Верховного Суду України від 8 квітня 2016 року про відмову в допуску справи до провадження.

А відтак, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України подана заява підлягає поверненню заявниці.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України, суддя Верховного Суду України

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Л.І. Охрімчук