УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

та відповідача ОСОБА_4

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі суду, суд -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду із заявою про виправлення описки в ухвалі суду від 10.03.2016 року про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі №463/3046/16-ц, провадження №2/463/216/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту.

Заяву обґрунтовує тим, що в абзаці другому описової частини ухвали суду судом не правильно зазначено обґрунтування підставності клопотання про призначення експертизи, а саме вказано: «перебував на стаціонарному лікуванні у Львівській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, йому було зроблено операцію, після чого 01.01.2012 року він помер», однак таких обставин про захворювання покійного ОСОБА_6, ОСОБА_2 не наводила, такі не мали місце, а відтак просить заяву задоволити виключивши зазначену фразу із ухвали суду.

Обговоривши дане клопотання, вирішивши на підставі ч.4 ст.219 ЦПК України питання про можливість розгляду заяви у відсутності учасників судового розгляду, що не зявилися, оглянувши матеріали справи, суд заяву задовольняє з таких підстав.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.208 ЦПК України ухвала суду являється формою судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки.

Як вбачається з ухвали суду від 10.03.2016 року, судом задоволено клопотання позивача, призначено по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту посмертну судово-психіатричну експертизу на предмет визначення психічного стану ОСОБА_6 ,який помер 01.01.2012 року на момент складання заповіту 14.12.2011 року.

При цьому в абзаці другому описової частини ухвали суду серед обґрунтувань необхідності призначення експертизи зазначено посилання позивача на ту обставину, що ОСОБА_6 «перебував на стаціонарному лікуванні у Львівській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, йому було зроблено операцію, після чого 01.01.2012 року він помер».

Однак, як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, в дійсності такі обставини не мали місце, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що покійний ОСОБА_7 лікувався перед смертю в даному медичному закладі і там помер, і на вказані обставини позивач ні у своєму клопотанні, ні у позовній заяві не посилалася.

А тому суд приходить до переконання, що в зазначеній частині ухвали судом допущено описку, яка є очевидною, і така підлягає виправленню судом. У звязку із цим заяву слід задоволити.

Керуючись ст.ст.208, 219 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву задоволити

Виправити описку в ухвалі суду від 10 березня 2016 року про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі №463/3046/16-ц, провадження №2/463/216/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, виключивши із абзацу другого описової частини ухвали фразу «перебував на стаціонарному лікуванні у Львівській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, йому було зроблено операцію, після чого 01.01.2012 року він помер».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст.294 ч.2 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.