АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 754/1160/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Смирнова Є.П.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6999/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - представника ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ДНВП «Картографія», в якому просив поновити його на роботі на посаді комерційного директора ДНВП" Картографія» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12.046 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 10.06.2015 у відповідності до наказу № 19-к він працював на посаді комерційного директора ДНВП «Картографія». Прийняття на роботу на посаду комерційного директора було здійснено за його власною заявою від 09.06.2015 та на підставі штатного розпису ДНВП «Картографія», що діяв на той час. 17.08.2015 виконуючий обов'язки директора ДНВП «Картографія» видав наказ № 64-в (Додаток 2), яким скоротив посаду комерційного директора ДНВП «Картографія». У той же день керівництвом підприємства було видано накази № 65-в та № 66-в, якими внесено зміни до структури ДНВП «Картографія» та затверджено його новий штатний розпис, відповідно до яких посада комерційного директора була виключена. 21.08.2015 виконуючим обов'язки директора ДНВП «Картографія» було видано наказ № 70-к, яким повторно скорочено посаду комерційного директора ДНВП «Картографія». 27.08.2015 йому (позивачу) було вручено персональне повідомлення про можливе звільнення на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі скороченням посади комерційного директора ДНВП «Картографія». 06.10.2015 Профспілковий комітет ДНВП «Картографія» відмовив у наданні згоди на його скорочення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, з урахуванням економічної доцільності посади комерційного директора ДНВП «Картографія». Результати засідання Профспілкового комітету ДНВП «Картографія» оформлені протоколом № 23 від 06.10.2015. Наказом виконуючого обов'язки директора ДНВП «Картографія» №102-2 від 23.10.2015 його було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, а саме у зв'язку зі скороченням посади комерційного директора ДНВП «Картографія». Відповідно до Наказу № 102-2 від 23.10.2015 днем звільнення є 28.10.2015. Позивач ОСОБА_4 вважає звільнення його з посади комерційного директора ДНВП «Картографія» таким, що здійснено за відсутності законних підстав та з порушенням встановленого законом порядку та вимог трудового законодавства України щодо звільнення працівників, а тому він має бути поновлений на роботі. Просив суд також стягнути з ДНВП «Картографія» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на 30.03.2016 у розмірі 95.347 грн. 70 коп. (а.с.192).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції позивач та його представник подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким поновити ОСОБА_4 на роботі на посаді комерційного директора Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» та стягнути з Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 95 347, 70 грн. (дев'яносто п'ять тисяч триста сорок сім гривень 70 копійок), мотивуючи тим, що судом першої інстанції неповно та неправильно встановлені обставин справи, що призвело до порушення принципу обґрунтованості рішення, як наслідок рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що судом першої інстанції залишено без оцінки фактичні обставини щодо недотримання відповідачем строків завчасного інформування профспілковий орган про звільнення позивача, що суперечить ст. 49-4 КЗпП України та ст.. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»; не проведення консультацій з профспілковим органом щодо звільнення позивача всупереч ст. 49-4 КЗпП України та ст.. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»; направлення до профспілкового органу подання про звільнення позивача без будь-якого обґрунтування для звільнення, що суперечить ст.. ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Також судом не враховано, що профспілковий комітет ДНВП «Картографія» в обгрунтування свого рішення про ненадання згоди на звільнення позивача вказує не тільки на економічну доцільність посади комерційного директора та на досвід, здібності позивача ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги. Представники відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечувалось, що з 21.06.1994 по 30.09.2005 та з 20.02.2007 по 09.06.20215 позивач ОСОБА_4 працював у ДНВП «Картографія». За контрактом № 43 від 10.06.2013 ОСОБА_4 було призначено на посаду директора Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» на термін з 10.06.2013 по 09.06.2014 (а.с.151-158 том 1). 10.06.2014 Держземагенство України та директор ДНВП «Картографія» ОСОБА_4 уклали Додаткову угоду № 1 до Контракту № 43, згідно якої дію Контракту № 43 від 10.06.2013 продовжено на один рік з

10.06.2014 до 09.06.2015.

Наказом № 13-дп від 09.06.2015 ОСОБА_4 звільнено з посади директора ДНВП «Картографія», у зв'язку із закінченням терміну дії контракту № 43 від 10.06.2013 відповідно до ч. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 40 том 1).

09.06.2015 за підписом директора ОСОБА_4 видано наказ № 40-в про внесення змін в штатний розпис підприємства, яким наказано начальнику ПВВ ОСОБА_10 внести наступні зміни в штатний розпис: ввести з 10.06.2015 в штатний розпис АУП посаду директор комерційний, АУП, код по КП 1233, одну штатну одиницю з посадовим окладом 6950 грн. на місяць, почасово-преміальна система оплати праці (а.с. 41 том 1). 09.06.2015 директором ДНВП «Картографія» ОСОБА_4 затверджено Посадову інструкцію директора комерційного (код по КП 1233) (а.с. 122- 123 том 1). Того ж дня, 09.06.2015 ОСОБА_4 на ім'я в.о. директора - головного інженера ДНВП «Картографія» ОСОБА_11 подано заяву про переміщення його з 10.06.2015 на посаду директора комерційного (а.с. 42 том 1).

На підставі заяви ОСОБА_4 від 09.06.2015, штатного розпису підприємства, ст. 32 КЗпП України, наказом № 49-к від 10.06.2015 за підписом головного інженера ОСОБА_11 з 10.06.2015 ОСОБА_4 переведено на посаду директора комерційного (код по КП 1233) з посадовим окладом 6950 грн. на місяць, почасово- преміальною оплатою праці. Установлено йому надбавки та доплати до посадового окладу: за високі досягнення у праці - 50 %; за наукову ступінь - 20 %; за стаж у науковій сфері - 30 % (а.с. 6 том 1).

Аналізуючи зібрані у справі докази щодо введення штатної одиниці, суд першої інстанції вважав, що наявні матеріали справи свідчать про те, що перебуваючи на посаді директора ДНВП «Картографія», ОСОБА_4 , всупереч положенням Статуту підприємства та укладеного з позивачем Контракту № 43 від 10.06.2013 в день свого звільнення особисто для себе ввів посаду директора комерційного, без погодження з Головою Держземагенства України (п.16 Контракту). Доказів того, що така посада існувала та була у штатному розпису підприємства за час роботи позивача у ДНВП «Картографія» не надано.

23.07.2015 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) направила лист за № ДС-24-28-0 17-6602/23-15 Керівникам державних підприємств, що належать до сфери управління Держгеокадастру (за списком), у тому числі, на адресу ДНВП «Картографія», яким керівникам підприємств доручено в межах компетенції провести аналіз організаційної структури та визначити оптимальну кількість працівників керівного складу підприємства з урахуванням змін, внесених до статутів відповідно до наказу Держгеокадастру від 06.07.2015 № 188 «Про затвердження змін до Статутів державних підприємств». За результатами такого аналізу в термін до 29.07.2015 подати на погодження до Держгеокадастру структуру і штатний розпис підприємства (а.с.45 том 1).

Зміни, внесені до статутів відповідно до наказу Держгеокадастру від 06.07.2015 № 188 передбачали, що «до керівного складу підприємства входять директор, заступник (заступники) директора та головний інженер» - п. 7.2, «у разі тимчасової відсутності директора, тимчасове виконання обов′язків директора покладається відповідно до наказу Уповноваженого органу управління» п. 7.3 статуту. Абзац 14 пункту 7.8 про те, що керівник «затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штатний розпис Підприємства». Зміни до статуту ДНВП «Картографія» пройшли державну реєстрацію 22.07.2015 (а.с. 143- 144 том 1).

На виконання листа Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) № ДС-24-28-0 17-6602/23-15, з урахуванням змін, внесених до статуту, адміністрація ДНВП «Картографія» повідомила Держгеокадастр про заплановане у 4-му кварталі 2015 року виведення із штатного розпису та структури підприємства посаду «директор комерційний», у зв′язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 46 том 1).

21.08.2015 в.о. директора ДНВП «Картографія» ОСОБА_12 видано наказ № 70-к про заплановане скорочення посади директора комерційного з 28.10.2015.

Даним наказом доручено менеджеру по кадрам ОСОБА_8 запропонувати працівнику, посада якого підлягає скороченню, переведення, за його згодою, на інші вакантні посади. У разі відмови від переведення або браку вільних посад підготувати документи для скорочення працівника та звільнення його за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно чинного законодавства України не пізніше ніж за 2 (два) місяця вручити персональне попередження під розпис працівнику, посада якого підлягає скороченню. Звільнення працівника відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України провести згідно з вимогами чинного законодавства, з дотриманням відповідних пільг та компенсацій (а.с. 10 том 1).

З вказаним наказом № 70-к від 21.08.2015 ОСОБА_4 був ознайомлений під особистий підпис 27.08.2015, а також йому було вручено 27.08.2015 персональне повідомлення про скорочення з 28.10.2015 посади комерційного директора ДНВП «Картографія» ( а.с. 10 (зворот), 11 том 1).

21.08.2015 до Профспілкового комітету ДНВП «Картографія» направлено повідомлення про заплановане звільнення працівників, яке обумовлене зростанням показників адміністративних і виробничих витрат, необхідністю оптимізації кількісного складу працівників апарату управління та структури підприємства. Адміністрацією підприємства запропоновано скоротити чисельність і штат по відділу Апарату управління - Директора комерційного (1 шт. од.) кандидатура - ОСОБА_4 (а.с. 15 том 1). Вказане повідомлення було розглянуто на засіданні профспілкового комітету ДНВП «Картографія» 31.08.2015 Протокол засідання № 15 (а.с. 47 том 1).

Також адміністрацією було запропоновано позивачу вакантну посаду завідувача редакції атласів та карт світу в картографічному відділі, яка відповідала його кваліфікації (за освітою «картограф») та досвіду роботи, але позивач не вчинив жодних дій для свого працевлаштування, заяв на заміщення вакантної посади не подав. Проти даних обставин не заперечував позивач ОСОБА_4

22.09.2015 до Профспілкового комітету ДНВП «Картографія» направлено подання адміністрації підприємства про надання до 28.10.2015 згоди на звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення чисельності і штату) працівника підприємства Апарату управління - директора комерційного (1 шт. од.) - ОСОБА_4 (а.с. 48 том 1).

Вказане подання було розглянуто на засіданні профспілкового комітету ДНВП «Картографія» 06.10.2015, про що свідчить протокол засідання № 23. Згідно постанови Профспілкового комітету від 06.10.2015 члени профкому не надали згоди на скорочення на підставі економічної доцільності ОСОБА_4 з посади комерційного директора по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішення профспілкового комітету ДНВП «Картографія» обґрунтоване тривалістю (понад 30 років) бездоганністю, ефективністю, висококваліфікаційністю діяльності ОСОБА_4 та відсутністю обгрунтованих підстав скорочення (а.с. 12,13 том 1).

Наказом № 102-к від 23.10.2015 ОСОБА_4 з 28.10.2015 звільнено з посади директора комерційного АУП (таб. № 1) у зв'язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 14 том 1).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції встановлено, що у відповідача ДНВП «Картографія» дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці (скорочення чисельності або штату працівників), позивач відмовився від переведення на іншу роботу, він не користувався переважним правом на залишення на роботі та був попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення, а тому висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем ДНВП «Картографія» додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, пов'язаних зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП у зв′язку з скороченням чисельності або штату працівника є обґрунтованим.

Перевіряючи вимоги позивача в частині звільнення з посади без згоди профспілкової організації, що порушує вимоги п. 1 ст. 43 КЗпП України, суд першої інстанції виходив з такого.

Відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно з частиною шостою статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Обґрунтованості рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами".

Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.10.2015 Профспілковим комітетом ДНВП «Картографія» було розглянуто подання в.о. директора підприємства про скорочення працівників підприємства, а саме: апарату управління - директор комерційний ОСОБА_4 (протокол № 23).

Згідно постанови Профспілкового комітету від 06.10.2015 року члени профкому постановили: «Беручи до уваги тривалу (понад 30 років) бездоганну, ефективну, висококваліфікаційну діяльність, відсутність обґрунтованих підстав скорочення, не дати згоду на скорочення на підставі економічної доцільності ОСОБА_4 з посади комерційного директора по п. 1 ст. 40 КЗпП України» (а.с. 12,13 том 1).

При обговоренні даного питання виступили 4 особи, із 6-ти присутніх на засіданні. Їх виступ ні в протоколі, ні в постанові не викладений.

З цих підстав зазначені в протоколі члени профкому були допитані судом першої інстанції в якості свідків. З пояснень свідків ОСОБА_13,ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вбачається, що вони тривалий час працювали під управлінням директора підприємства ОСОБА_4 та не бажали мати нового керівника. Як зазначила свідок ОСОБА_17, вона проти того, щоб скорочували саме ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_15, яка була секретарем засідання профкому суду пояснила, що загальний зміст постанови взятий нею з буклету до ювілею підприємства.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що правове обгрунтування щодо відмови у наданні згоди на скорочення посади директора комерційного ОСОБА_4 у постанові відсутнє.

Здійснивши перевірку відповідності такого рішення профспілкового комітету нормам трудового законодавства, фактичних обставин, підстав звільнення працівника та дотримання підприємством процедури звільнення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 у зв′язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України проведено з дотриманням установлених законодавством вимог для звільнення, тому підстав для поновлення позивача на роботі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції залишено без оцінки фактичні обставини щодо недотримання відповідачем строків завчасного інформування профспілковий орган про звільнення позивача, що суперечить ст. 49-4 КЗпП України та ст. 22 закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», правового значення для справи не мають, так як скорочення посади позивача відбувалося не в результаті ліквідації, реорганізації, зміни форми власності чи часткового зупинення виробництва, а через зростання показників адміністративних та виробничих витрат та необхідністю оптимізації кількісного складу працівників апарату управління та структури підприємства, при цьому скорочення на підприємстві не мало масового характеру, і в судовому засіданні голова та члени профкому підтвердили, що зауважень до адміністрації ДНВП «Картографія» щодо проведеної процедури скорочення не мають.

Інші доводи скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції, їм надана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: