У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Хромець Н.С., Шитченко Н.В.,
при секретарі:Мартиновій А.В.,
за участю:ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 березня 2016 рок частково задоволено позов ОСОБА_5, стягнуто з ОСОБА_7 на користь позивача 500 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не в повній мірі врахував всі обставини справи, зокрема те, що моральна шкода їй була заподіяна внаслідок злочинних дій відповідача, а також відношення відповідача до свого вчинку, адже він продовжу погрожувати фізичною розправою. Зазначає, що суд не в повній мірі врахував отриману нею психологічну травму та сильний переляк, які були викликані тим, що ОСОБА_7 разом із своїми двома синами протягом тривалого часу здійснювали побиття її чоловіка. Дані побиття відбувались також і на очах дітей, сусідів та численних мешканців вулиці, що також принижувало її честь і гідність.

Апелянт зазначає, що внаслідок дій відповідача у неї значно погіршився стан здоров'я, вона неодноразово зверталась до лікаря з приводу підвищення артеріального тиску, про що свідчать додані до позову матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у завданні моральної шкоди позивачу, визначеної ч.2 ст.23 ЦК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26 жовтня 2015 року, якою, за клопотанням безпосередньо самого обвинуваченого ОСОБА_7, було закрито вищезгадане кримінальне провадження у зв'язку з закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності, що не є реабілітуючою обставиною для особи обвинуваченого.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду враховуючи наступне.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25 жовтня 2013 року ОСОБА_7 біля будинку №1 по вул.Смирнова у м.Чернігові завдав ОСОБА_5 декілька ударів в область рук, в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синців на обох руках (а.с.18).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2015 року, яка набула законної сили, вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито у зв'язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності (а.с.3-4).

ОСОБА_5 вказувала, що їй було важко готувати їжу, прибирати в будинку, здійснювати догляд за дітьми. Зазначає, що відповідачем заподіяна їй моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, що виразилися в переживаннях за дітей, які були також свідками побиття їх матері та батька, та які тяжко переживали від побаченого. Змушена була нести подвійний тягар, а саме: водити дітей до лікарів на обстеження, а саме: до психолога, до невролога, а також відвідувати чоловіка в лікарні. Вказує, що все це змушувало позивача витрачати багато фізичних та душевних страждань, порушився їх сімейний нормальний уклад життя. Кожного дня жила зі страхом того, що відповідач може знову вчинити напад на позивача та її сім'ю. Такі ж доводи апелянт зазначає і в своїй апеляційній скарзі.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів.

Дійсно, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У зв'язку із ушкодженням здоров'я, заподіяного вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_5 була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях.

Верховний суд України в п.1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Крім цього, в п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, наслідки кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, дійсно настали для ОСОБА_5, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто, спричинили потерпілій моральні страждання.

У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховним судом України в п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_7, які проявилися у вчиненні умисних легких тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я чи незначної стійкої втрати працездатності і відповідальність за які передбачена ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_5 були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої, характеру її немайнових втрат, вік позивача і відповідача, стан їх здоров'я, суд вірно оцінив в 500 грн., які підлягають відшкодуванню (компенсації) відповідачем.

Також з матеріалів справи не вбачається наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача і іншими вказаними позивачем розладами здоров'я.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, розмір відшкодування, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим. Інші доводи апеляційної скарги не підтверджені доказами, не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 березня 2016 рок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: