Справа № 204/6184/15-ц
Провадження № 2-з/204/70/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

10 червня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

07 квітня 2016 року до суду надійшла заява від позивача про забезпечення вищевказаного позову, в якій він просив накласти заборону відчуження майна, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Чиркова, 23; магазин «Застройщик», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Заменівка, провулок Кооперативний, буд. 2а; житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, провулок Рубіновий, буд. 4, до винесення рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 134534 доларів США 20 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.09.2015 року складає 2999999грн. 99 коп. та судового збору у сумі 6090 грн. В обґрунтування заяви вказав на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було задоволено. З метою примусового виконання рішення суду позивач звернувся до Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження. В процесі примусового виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арешти на все належне боржнику майно. В подальшому, 14.03.2016 року відповідач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ з заявою про скасування заочного рішення суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 06.04.2016 року заочне рішення суду було скасовано та призначено справу до судового розгляду на 28.04.2016 року. Обґрунтовуючи заяву про перегляд та скачування заочного рішення суду представник відповідача зазначав, що останній не отримував жодної кореспонденції, ані від суду, ані від позивача і дізнався про судове рішення лиши отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, якою було накладено арешти на кошти та майно боржника. І взагалі, жодних коштів відповідач від позивача не отримував, і розписку не писав. Але ніяких доказів на підтвердження своїх слів надано не було. При цьому, судом направлялися судові повістки про слухання даної справи на адресу відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про поштові вручення, які повернуті до суду за закінченням строку зберігання. На цю ж адресу судом було направлено заочне рішення суду, яке також повернуто до суду за закінченням строку зберігання. Проте, повторна претензія позивача, яка була направлена за цією ж адресою, була отримана відповідачем, ще 09.10.2015 року, докази цього містяться в матеріалах справи. Також, як зазначив представник відповідача, виконавчі документи з Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, відповідач отримував, хоча вони направлялись за тією ж адресою реєстрації відповідача. В подальшому, під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, представник відповідача вказав на неуважність представника позивача, і що його не уважно слухали, адже відповідач таки отримує поштову кореспонденцію за адресою своєї реєстрації. Своїми суперечливими твердженнями, а також очевидно неправдивими, відповідач остаточно підтвердив свою недобросовісність, та навіть більше яскраво проявив свої шахрайські якості. Всі намагання відповідача затримати процес, категорична відмова від боргу, хоча, сам позивач не заперечує, що частину боргу, а саме 10000 доларів США відповідач повернув, і саме час коли, відповідач відреагував на рішення суду (момент накладення арешту на його майно і кошти) викликають не то що сумніви, а цілковиту впевненість, в тому що відповідач може здійснити відчуження належного йому майна на користь третіх осіб, що призведе до неможливості виконання рішення суду (у разі повторного задоволення позовних вимог ОСОБА_1О.) і неможливості повернення боргу позивачеві. Очевидне небажання відповідача та усі його спроби вивести майно з під арешту, свідчать, як раз таки про те, що відчуження майна унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року було накладено заборону відчуження майна, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Чиркова, 23; магазин «Застройщик», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Заменівка, провулок Кооперативний, буд. 2а; житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, провулок Рубіновий, буд. 4, яке (майно) належать ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - до набрання рішенням суду по даній справі законної сили.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року була скасована ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року та передано дане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заява передана судді Самсоновій В.В. 10 червня 2016 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України - позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п.4 цієї ж Постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачів, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, розглянувши дану заяву та матеріали справи, враховуючи обставини справи, суд прийшов до висновку, що між сторонами виник спір.

Позивачем надано суду докази того, що відповідач може вчинити дії по відчуженню належного йому майна. Тобто, суду доведено належними доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відчуження відповідачем належного йому майна, може призвести до неможливості виконання рішенням суду, у разі задоволення позовних вимог позивача, оскільки заявлена в позові сума є значно великою.

Разом з тим, згідно ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року, суд першої інстанції не досліджувалося питання про вартість майна, щодо якого вжиті заходи.

За таких обставин, враховуючи вищевказані розяснення апеляційного суду Дніпропетровської області в ухвалі від 02 червня 2016 року, оскільки суду не надано доказів вартості майна, щодо якого просять вжити заходи забезпечення позову, а суд не має спеціальних знань для визначення такої вартості, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його заяви.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 151-153, 168, 209 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Самсонова