справа № 633/436/15-ц
провадження № 2/633/13/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року Печенізький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Тимченко А.М,

за участю секретаря судових засідань - Меденець Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Печеніги Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, відкритому у відділенні № МО-4 Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_3, провівши розподіл спільного сумісного майна подружжя наступним чином: визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на ? частину грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку, відкритому у відділенні № МО-4 Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_3.

13.03.2016 року позивачка уточнила позовні вимоги, прохала суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 42 000 грн., що були зняті 21.09.2015 року з депозитного рахунку НОМЕР_3, відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 21 000,00 грн. Визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 561,78 грн., які знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_4, відкритому у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_3, провівши розподіл спільного сумісного майна подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_4, відкритому у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_3. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що за період проживання у шлюбі нею та відповідачем як подружжям було внесено на депозитний рахунок НОМЕР_3 грошові кошти, відповідно до депозитного договору, укладеного 27.06.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК». 21.09.2015 року відповідач без її відома та згоди достроково розірвав вказаний депозитний договір та зняв грошові кошти в розмірі 42 000, 00 грн.

За рахунок залишку коштів на депозитному рахунку, які були внесені ними як подружжя, в розмірі 1561,78 грн., відповідач відкрив новий депозитний рахунок від 21.09.2015 року. На момент дострокового розірвання депозитного договору, вона з відповідачем спільного господарства не вела, проживали окремо. Враховуючи те, що депозитний договір було укладено в інтересах сім'ї, то кошти, що знаходяться на депозиті, слід вважати спільною сумісною власністю подружжя.

Позивачка та її представник в судове засідання з'явилися, уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в позові, просили вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні уточненні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що грошові кошти, за рахунок яких був відкритий депозитний рахунок в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», він зняв 21.09.2015 року, коли вони з позивачкою перебувалив шлюбі. Частину грошей в розмірі 15 000, 00 грн. він віддав своїм батькам у якості погашення сімейного боргу, за 2 000, 00 грн. купив донці телефон, а решту грошей витратив на операції, що були йому здійснені в 2015 році, тобто витратив грошові кошти в інтересах сім'ї. При цьому відповідач зазначив, що на залишок грошей, в розмірі 1500,00 грн., він відкрив в банку новий депозитний рахунок.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, заперечення відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

23.02.2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, про що зроблений актовий запис за №5 ( а.с.7).

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 23.11.2015 року між сторонами шлюб розірваний. Рішення набрало законної сили 08.12.2015 року (а.с.101).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України шлюб вважається припинений з моменту набрання рішення законної сили.

Згідно до ч. 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до правового висновку, який Верховний Суд України зробив в постанові від 11.03.2015 року, ухваленої у справі № 6-21цс15, під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою ( ч.1 ст. 65 СК України).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 22, 23, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї ( ч. 4 ст. 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області від 04.01.2016 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але фактично за даною адресою не проживає з 01.10.2015 року ( а.с.102).

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що між нею та відповідачем припиненні шлюбні відносини з 14.09.2015 року.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у якості свідків пояснили, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 мешкають окремо один від одного з 14.09.2015 року.

Відповідно до Акту, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1: ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 14.09.2015 року ( а.с.130).

Відповідач в судовому засідання пояснив, що він з позивачкою проживає окремо з 27.09.2015 року, до цього часу, протягом двох тижнів, між ними були суперечки щодо поділу сумісно нажитого майна, у зв'язку з чим, час від часу він ночував у своїх батьків.

Зазначений факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9

Від так, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не ведуть спільного господарства принаймні з 14.09.2015 року.

27.06.2014 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» було укладено договір № SAMDNWFD300, Вклад «Стандарт на 6 місяців» (СТАНДАРТ), відповідно до якого на ім'я ОСОБА_3 було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_3, на який ним було внесено грошові кошти в сумі 32 104,78 грн.( а.с.86 ).

Вказаний депозитний договір був укладений відповідачем з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» під час шлюбу.

Як вбачається з Виписки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з особистого рахунку НОМЕР_5 відкритого на ім'я ОСОБА_3, останній 21.09.2015 року достроково розірвав депозитний договір № SAMDNWFD300 від 27.06.2014 року зі зняттям грошових коштів в сумі 42 000, 00 грн. ( а.с.94-96).

Тобто, депозитний договір № SAMDNWFD300 від 27.06.2014 року, був достроково розірваний відповідачем після припинення ведення з позивачкою спільного господарства.

За рахунок залишку коштів на депозитному рахунку № НОМЕР_3, в розмірі 1561,78 грн., ОСОБА_3 було укладено з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» новий договір №SAMDNWFD201 від 21.09.2015 року та відкрито депозитний рахунок НОМЕР_4 на суму 1561,78 грн. ( а.с.87).

Факт розірвання депозитного договору № SAMDNWFD300 від 27.06.2014 року зі зняттям грошових коштів в сумі 42 000, 00 грн., після припинення ведення спільного господарства, відповідачем не оспорюється.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що джерелом набуття грошових коштів в розмірі 32 104,78 грн., внесених ним на депозитний рахунок № НОМЕР_3, відкритого в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору №SAMDNWFD300, є кошти отриманні від продажу автомобіля, що належав йому особисто (продаж автомобіля був здійснений під час шлюбу), та кошти його батьків, що були надані їм з позивачкою в борг.

Грошові кошти в сумі 42 000, 00 гривень, що були зняті з депозитного рахунку 21.09.2015 року, він витратив без згоди позивачки, але в інтересах сім'ї, а саме: 15 000, 00 грн. - віддав батькам сімейний борг, 2000,00 грн.- купив доньці телефон, решту грошей - витратив на операції, що були йому здійсненні 20.10.2015 року та 22.12.2015 року.

На підтвердження чого, надав суду: Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9561 від 29.12.2015 року та № 7545 від 26.10.2015 року; видаткову накладну № DМОF 85 від 11.06.2016 року; квитанції прибуткового касового ордеру від 19.10.2015 року та 11.11.2015 року; товарний чек №1 від 21.09.2015 року.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України ( ст.10 ч.3 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо джерела набуття спірних грошових коштів, які ним були внесені на депозитний рахунок № НОМЕР_3, відкритого в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору №SAMDNWFD300 від 27.06.2014 року з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В порушення зазначених вимог закону та ст. ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем на підтвердження своїх заперечень не було надано доказів продажу автомобіля, який належав йому на праві особистої власності та внесення грошових коштів, отриманих від його продажу, на депозитний рахунок № НОМЕР_3, відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТАНК» 27.06.2014 року.

Згідно ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений розмір неоподаткований мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 2 ст.1046 ЦК України доказами укладення договору позики є розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Не може доводитися показанням свідків виникнення та виконання зобов'язань, що виникли з правочину (в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року).

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_9, яка є близьким родичем відповідача щодо надання її сину, ОСОБА_3 та невістці, ОСОБА_2 в 2006 та 2013 роках грошових коштів в сумі 15 000, 00 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, передбачені ст. 1047 ЦК України щодо укладення між ОСОБА_9 та сторонами у справі договору позики.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що грошові кошти в розмірі 42 000,00 грн., які були зняті відповідачем 21.09.2015 року з депозитного рахунку, відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя сторін.

Також, суд вважає недоведеним заперечення ОСОБА_3 стосовно того, що грошові кошти в сумі 42 000, 00 грн., зняті ним 21.09.2015 року з депозитного рахунку НОМЕР_3, відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору №SAMDNWFD300 від 27.06.2014 року, були використані ним в інтересах сім'ї, оскільки останній закрив депозитний рахунок та зняв спірні грошові кошти після припинення ведення спільного господарства з ОСОБА_2, тому право розпоряджатися 1/2 частиною цих коштів належало тільки позивачці.

Враховуючи зазначене те, що депозитний рахунок № НОМЕР_3 був відкритий ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» під час шлюбу та за кошти сім'ї, а також те, що депозитний рахунок № НОМЕР_4, відкритий ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору № SAMDNWFD201 від 21.09.2015 року за рахунок залишку коштів на депозитному рахунку № НОМЕР_3, в розмірі 1561,78 грн., суд вважає за необхідним позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст..ст. 10, 11,60, 209, 212, 214, 215 ЦПК, ст.ст. 57, 60, 63, 65, 69,70,71,72 СК України, ст. ст. 325, 368 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 42 000 ( сорок дві тисячі) грн., що були зняті 21 вересня 2015 року з депозитного рахунку № НОМЕР_3, відкритого в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, юридична адреса: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50) на підставі договору № SAMDNWFD300 від 27.06.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, частку коштів в сумі 21 000 ( двадцять одна тисяча) грн., які були зняті ОСОБА_3 21 вересня 2015 року з депозитного рахунку № НОМЕР_3, відкритого в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, юридична адреса: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50) на підставі договору №SAMDNWFD300 від 27.06.2014 року.

Визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 561 (одна тисяча п'ятсот шістдесят одна) грн. 78 коп., що знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_4, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, юридична адреса: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50) на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на підставі договору№ SAMDNWFD201 від 21.09.2015 року.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині кожному на грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_4, відкритому у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ( , МФО 305299 юридична адреса: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50) на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на підставі договору № SAMDNWFD201 від 21.09.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487 ( чотириста вісімдесят сім ) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Печенізький районний суд Харківської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.М. Тимченко