Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дербенцевої Т.П.,

суддів: Гвоздика П.О., Карпенко С.О.,

ПоповичО.В., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «УТСК») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги мотивовано тим, що 10 березня 2013 року близько 15 год 45 хв на автодорозі Ягодин-Ковель-Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peugeot-405, д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля Volkswagen Т-5, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок ДТП вони (позивачі) отримали тяжкі тілесні ушкодження, автомобіль Peugeot-405 зазначав механічних пошкоджень. Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2013 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, засуджено до позбавлення волі на строк три роки, звільнено від відбування покарання з випробуванням. Цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована в ПрАТ «УТСК».

Посилаючись на те, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 39 078, 97 грн, а ПрАТ «УТСК» із цієї суми відшкодовано лише 8 258, 97 грн, внаслідок ушкодження здоров'я та пошкодження майна їм завдано моральної шкоди, яка оцінюється в 50 000 грн, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просили стягнути із ПрАТ «УТСК» 30 820 грн на відшкодування майнової шкоди та 5 000 грн (5 % ліміту відповідальності страховика) на відшкодування моральної шкоди, завданої ДТП, із ОСОБА_5 - 45 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто із ПрАТ «УТСК» ПрАТ «УТСК» 30 820 грн на відшкодування майнової шкоди та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої ДТП. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року вирішено питання щодо стягнення витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року та додаткове рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «УТСК», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові до ПрАТ «УТСК».

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що 10 березня 2013 року близько 15 год 45 хв на автодорозі Ягодин-Ковель-Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peugeot-405, д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля Volkswagen Т-5, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження (йому встановлено ІІІ групу інвалідності), автомобіль Peugeot-405 зазначав механічних пошкоджень.

Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2013 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, засуджено до позбавлення волі на строк три роки, звільнено від відбування покарання з випробуванням. Цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована в ПрАТ «УТСК» за полісом № АВ/2765121.

За вказаним полісом на страховика покладається обов'язок із відшкодування шкоди, завданої страхувальником життю і здоров'ю потерпілого у межах ліміту відповідальності 100 000 грн (на одного), майну потерпілого - 50 000 грн, сума франшизи 0, 00 грн (а. с. 13).

За змістом ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Стаття 30 Закону визначає порядок відшкодування шкоди, пов'язаної із фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до норм наведеної статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у 39 078, 97 грн встановлено судами на підставі результатів експертного автотоварознавчого дослідження від 26 травня 2013 року, яку стягнуто судами із страховика з урахуванням виплаченої добровільно суми 8 258, 97 грн.

При цьому суд не прийняв як доказ на підтвердження вартості пошкодженого ТЗ до ДТП у 17 331, 86 грн аварійний сертифікат № 09/120/13, наданий ПрАТ «УТСК», із посиланням на те, що страховик не скористався правом заявити клопотання про призначення експертизи для усунення суперечностей у доказах.

Разом з тим, неприйняття одних доказів у справі не звільняє суд від обов'язку оцінювати належність та допустимість прийнятих доказів, якими вмотивовано судове рішення.

Ухвалені у справі судові рішення не містять висновків на спростування доводів страховика про те, що у висновку експерта від 26 травня 2013 року значення середньої вартості аналогічного досліджуваному ТЗ прийнято за даними для аналогічних автомобілів ІІ покоління, випуск яких розпочався з 1992 року, в той час, коли пошкоджений автомобіль І покоління випущено у 1988 році. Згідно інформації, що міститься у виданні «Бюлетень авто товарознавця» № 69, стор. 820, вартість автомобілів І покоління 1988 року випуску вказана у діапазоні від 17 820 грн до 19 340 грн (а. с. 129).

Таким чином, судами не досліджено вартість пошкодженого автомобіля до ДТП, співвідношення цього значення із вартістю відновлювальної вартості ТЗ (чи є він фізично знищеним, якщо так, чи погоджується із цим потерпілий). У взаємозалежності від цих обставин перебуває порядок визначення розміру страхового відшкодування.

Крім того, апеляційний суд не врахував роз'яснень, викладених у викладених у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», де зазначено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УТСК», із якого суд стягнув відшкодування майнової шкоди, посилався на те, що на користь ОСОБА_3 стягнуто й повну вартість пошкодженого автомобіля, й залишено сам автомобіль. Посилання на указані обставини в апеляційній скарзі свідчить про вимогу ПрАТ «УТСК» вирішити питання щодо повернення йому замінених деталей або зменшення розміру зобов'язання на їх вартість, яке залишилося нерозглянутим.

З наведених підстав рішення у справі підлягають скасуванню у частині стягнення майнової шкоди із ПрАТ «УТСК» із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про безпідставність стягнення із ПрАТ «УТСК» відшкодування моральної шкоди відхиляються з огляду на таке.

Статтею 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого

внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності

потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності

потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях,

яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

На підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, -МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Згідно п. 9.4. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

За умовами страхування відповідальності винного водія та п. 9.3. наведеного закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного

потерпілого.

Таким чином, 5 відсотків від 100 000 грн становить 5 000 грн, які й стягнуто судом із страховика за завдану ОСОБА_6 ушкодженням здоров'я моральну шкоду у відповідності до правил ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Понесені позивачем витрати на правову допомогу стягнуто судом у розмірі 948, 80 грн із ПрАТ «УТСК» у відповідності до ст. 84 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Разом з тим, враховуючи те, що в частині стягнення суми відшкодування майнової шкоди із ПрАТ «УТСК» рішення судів скасовуються, то і в частині стягнення із ПрАТ «УТСК» витрат на правову допомогу вказані судові рішення необхідно скасувати.

Доводів щодо скасування оскаржуваних судових рішень про стягнення сум із ОСОБА_5 у касаційній скарзі не наведено, тому в цій частині рішення судів залишаються без змін за ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року скасувати у частині стягнення із приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, та витрат на правову допомогу, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.П. Дербенцева

Судді: П.О. Гвоздик

С.О. Карпенко

О.В. Попович

О.М.Ситнік