Справа № 734/3764/15-ц Провадження № 22-ц/795/565/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Бузунко О.А. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Козелецького районного суду від 03 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати дане рішення.

У листопаді 2015 р. ОСОБА_5 предявив позов до ОСОБА_7, у якому просив відшкодувати 5539 грн. 19 коп. матеріальної і 25000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.05.2015 р. син відповідача ОСОБА_8 у стані неосудності завдав ОСОБА_5 тяжкі, а також легкі тілесні ушкодження, у звязку з чим він проходив відповідне лікування та поніс витрати на лікування у сумі 5539 грн. 19 коп. Внаслідок ушкодження здоровя позивач зазнав і моральної шкоди у вигляді сильного фізичного болю, страждань, неможливості певний час самостійно себе обслуговувати, необхідності лікування, зокрема операційного втручання, руйнування звязків з близькими. Відшкодовувати завдану ОСОБА_8 шкоду має його батько ОСОБА_7, т.я. він мав можливість відвернути завдання сином шкоди позивачеві.

Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з відповідача на користь позивача стягнуто 5539 грн. 19 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди і 58 грн. 46 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі зазначається, що:

- ОСОБА_5 хибно додав до позовної заяви чеки, цільове походження й використання яких він не зміг ні підтвердити, ні довести,

- суд І інстанції умисно не витребував у ОСОБА_5 медичну картку, де зафіксовано процес його лікування.

У поясненні до апеляційної скарги представник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу і просив суд врахувати, що неправомірну поведінку ОСОБА_8 спровоковано ОСОБА_5, що зафіксовано у технічному записі судового засідання у кримінальному провадженні про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, у звязку з чим у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити, та що з довідки Козелецької центральної районної лікарні не вбачається, коли і в якому обсязі позивач використав медикаменти.

Представник ОСОБА_5 просила відхилити апеляційну скаргу за її безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що по справі доведено, що внаслідок завдання позивачеві сином відповідача ОСОБА_8 ушкоджень здоровя у стані неосудності позивач поніс витрати на лікування у сумі 5539 грн. 19 коп., що він зазнав моральної шкоди, розмір якої у грошовому виразі слід визначити у сумі 3000 грн. 00 коп., та що відповідач, який проживав разом з сином, знав про психічний стан сина, але не вжив заходів щодо запобігання завдання позивачеві шкоди. З такими висновками погоджується апеляційний суд.

Так, місцевим судом на підставі належних і допустимих доказів і без порушень приписів ЦПК України по справі встановлено наступне:

- станом на 09.05.2015 р. (на момент завдання шкоди ОСОБА_5В.) ОСОБА_8 проживав разом з батьком відповідачем ОСОБА_7 і перебував разом з ним на дачі в с. Хрещате Козелецького району,

- відповідач знав про те, що його син ОСОБА_8 страждає на психічні розлади, у звязку з чим останній проходив курси відповідного лікування, зокрема і незадовго до завдання шкоди позивачеві - з 15.04.2015 р. по 05.05.2015 р. (згідно з копією довідки Територіального медичного обєднання «Психіатрія» у м. Києві від 19.08.2015 р., а.с. 34),

- 09.05.2015 р. син відповідача ОСОБА_8, перебуваючи у стані неосудності, на перехресті вулиць Леніна та пр. Миру в с. Хрещате Козелецького району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно, з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, саморобним господарсько-побутовим ножем завдав позивачеві один удар в область правої половини грудної клітки, один удар в область лівої половини грудної клітки та один удар в область лівого плечового суглобу, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді однієї колоторізаної рани правої половини грудної клітки, проникаючої в плевральну та черевну порожнину, з ушкодженням діафрагми, печінки та сальника, однієї колото-різаної рани лівої половини грудної клітки, проникаючої в плевральну порожнину, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та у вигляді однієї колото-різаної рани лівого плечового суглобу, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Це підтверджено копією ухвали Козелецького районного суду від 31.08.2015 р. по справі № 734/2296/15-к у кримінальному провадженні про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру (а.с. 35-36), яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21.10.2015 р. (її копія на а.с. 14-15),

- відповідач ОСОБА_7 хоча й мав можливість, але не вжив 09.05.2015 р. заходів щодо запобігання заподіяння ОСОБА_8 ОСОБА_5 описаних вище тілесних ушкоджень.

Апеляційним судом встановлено, що:

- неприязні відносини, які раптово виникли між ОСОБА_8 і ОСОБА_5, спровоковано поведінкою останнього. Це підтверджено технічним записом судового засідання, що відбулося 19.08.2015 р. у згаданому вище кримінальному провадженні,

- позивач у звязку з отриманням описаних вище тілесних ушкоджень проходив курс стаціонарного лікування з 09 по 18 травня 2015 р. і амбулаторного лікування з 19 травня по 05 червня 2015 р., що підтверджено копіями довідки про тимчасову непрацездатність позивача № 1 від 18.05.2016 р. (а.с. 18, зв) та його амбулаторної медичної картки (а.с. 112-121),

- оригіналами фіскальних чеків і їх розшифровками, довідками Козелецької центральної районної лікарні від 29.01.2015 р. № 122 і від 04.04.2016 р. № 268, приписами цієї лікарні і копією амбулаторної медичної картки підтверджено, що ОСОБА_5 поніс обґрунтовані витрати, повязані з розміщенням, утриманням, діагностикою та лікуванням наслідків завданих йому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, у сумі 5539 грн. 19 коп. (а.с. 16-17, 46-50, 103, 106, 111-111 (зв.), 112-121).

- внаслідок ушкодження здоровя позивач зазнав втрат немайнового характеру у вигляді фізичного болю, страждань, порушення звичного способу життя і необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

З встановленого випливає наступне.

Висновок суду І інстанції про необхідність стягнення на підставі ч. 2 ст. 1186 ЦК України з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної й моральної шкоди, завданої йому ОСОБА_8, у сумах 5539 грн. 19 коп. і 3000 грн. 00 коп. відповідно, є правильним.

Розмір відшкодування моральної шкоди судом І інстанції визначено вірно, з урахуванням описаних вище характеру, способу її завдання та тривалості перетерплювання цієї шкоди позивачем. В оскаржуваному рішенні прямо не зазначено, що спричинення позивачеві шкоди спровоковано ним самим. Але апеляційний суд доходить висновку, що цю обставину при визначенні розміру моральної шкоди місцевим судом враховано виходячи з визначеного судом розміру її відшкодування і мотивування рішення (місцевий суд зазначив, що при визначенні розміру цієї шкоди він враховує принципи розумності, виваженості та справедливості).

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать наявним у справі доказам та відповідним їм правовідносинам, які описано вище.

Апеляційний суд вважає за необхідне вирішити справу яка на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, оскільки всі вони мають виключне значення для справи.

Законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення перевірено у межах доводів апеляційної скарги і підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а рішення Козелецького районного суду від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: