Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області, про визнання недійсним та скасування актів про нещасний випадок, визнання нещасного випадку пов'язаного з виробництвом та зобов'язання скласти акт про нещасний випадок пов'язаний із виробництвом, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом дофізичної особи-підприємця ОСОБА_5 провизнання недійсним та скасування актів про нещасний випадок, визнання нещасного випадку пов'язаного з виробництвом та зобов'язання скласти акт про нещасний випадок пов'язаний із виробництвом, посилаючись на неправомірну відмову у складенні відповідного акта та визнання нещасного випадку пов'язаним із виробництвом, оскільки такий випадок стався з ним під час перебування на робочому місці.

Заочним рішенням Павлограського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року зазначене рішення міськрайонного суду скасовано й позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано акт №1 розслідування нещасного випадку, що стався 30 червня 2009 року о 17 год. 45 хв. з ОСОБА_4, затверджений фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 30 червня 2010 року.

Визнано недійсним та скасовано акт №1 про нещасний випадок на підприємстві не пов'язаний з виробництвом, що стався 30 червня 2009 року о 17 год. 45 хв. з ОСОБА_4 затверджений фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 30 червня 2010 року.

Визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_4 30 червня 2009 року о 17 год. 45 хв., пов'язаним з виробництвом і таким, що підлягає обліку та оформленню актом за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві.

Зобов'язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_5 провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_4 30 червня 2009 року о 17 год. 45 хв. під час виконання ним трудових обов'язків та скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 і акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, відповідно до «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (чинною на час виникнення спірних правовідносин).

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до п. 14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (чинною на час виникнення спірних правовідносин) визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов'язків, у тому числі у відрядженні, а також ті, що сталися у період: перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, пов'язаному з виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття, який повинен фіксуватися відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або виконання завдань роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також виконання заходів особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або на іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем; використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства з дозволу або за дорученням роботодавця в установленому роботодавцем порядку; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до трудових обов'язків працівника (подання необхідної допомоги іншому працівникові, дій щодо запобігання аваріям або рятування людей та майна підприємства, інших дій за розпорядженням або дорученням роботодавця); ліквідації аварії, наслідків надзвичайної ситуації техногенного і природного характеру на виробничих об'єктах і транспортних засобах, що використовуються підприємством; подання необхідної допомоги або рятування людей, виконання дій, пов'язаних із запобіганням нещасним випадкам з іншими особами у процесі виконання трудових обов'язків; надання підприємством шефської допомоги; перебування у транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо настання нещасного випадку пов'язане з виконанням потерпілим трудових обов'язків або з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або середовища; прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об'єкта за дорученням роботодавця;прямування до/чи з місця відрядження згідно з установленим завданням.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що комісія з проведення спеціального розслідування нещасного випадку надала невірну оцінку обставинам і причинам нещасного випадку та, порушивши вимоги законодавства, помилково визнала нещасний випадок, який стався з ОСОБА_4 таким, що не пов'язаний з виробництвом, не врахувавши перебування останнього на робочому місці.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О.Остапчук