Справа 206/6952/15-ц
Провадження 2/206/212/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2016 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Колісник В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго», про визнання дій неправомірними і зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2015 року до суду звернулися ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 із позовом до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення дій.

Свої позовні вимоги обґрунтували наступним.

26 листопада 2015 року, представниками КП «Дніпроводоканал» були проведені роботи по встановленню заглушки «Спрут» у систему водовідведення (каналізацію) квартири АДРЕСА_1. Дані дії представників КП «Дніпроводоканал» є незаконними та не передбачені жодним нормативно-правовим актом. Посилалися на те, що у всіх дво- або багатоквартирних житлових будинках всі приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, належать на праві спільної сумісної власності всім власникам квартир (як і всі споруди, будівлі, що призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку). Дах, всі сантехнічні труби (в т.ч. стояки) і інше обладнання - це є власністю саме власників квартир цього будинку. КП «Дніпроводоканал» не має права без згоди співвласників втручатися в роботу відповідних мереж, зокрема вставляти заглушки на стояках. А глушити трубні вводи від стояка до крана і або унітаза) - тим більше, адже то вже є власністю виключно власника квартири. До того, як втручатися у труби в підвалі, на техетажі, або щось встановлювати у сантехнічну вентиляцію та інші стояки з даху, КП «Дніпроводоканал» щонайменш і повинен був отримати згоду КП «Житлове господарство» Самарського району. Відсутність такої згоди є підставою вважати дії КП «Дніпроводоканал» неправомірними.

На підставі викладеного позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять суд визнати неправомірними дії КП «Дніпроводоканал», щодо встановлення заглушки у систему водовідведення - каналізацію квартири АДРЕСА_2. Зобовязати КП «Дніпроводоканал» усунути перешкоди у користуванні системою водовідведення у квартирі АДРЕСА_2, шляхом зняття заглушки у системі водовідведення - каналізації.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не з'явилися про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлені.

Представник позивача ОСОБА_4в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, а саме в частині визнання неправомірними дій КП «Дніпроводоканал», щодо встановлення заглушки у систему водовідведення - каналізацію з підстав, викладених в позовній заяві. Відмовилась від задовлення вимоги в частині зобовязання усунути перешкоди, оскільки заглушку з боку відповідача у системі водовідведення-каналізації було знято. Пояснила, що п.12.4 Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №82 від 26.02.2013р. "Про раціональне ведення водного господарства міста", щодо обмеження водовідведення стосуються лише споживачів підприємств та не стосується фізичних осіб споживачів.

Представники відповідача КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, просили відмовити в позові з підстав, викладених в письмових запереченнях. (а.с. 30-31, 37-38). Представник ОСОБА_5 пояснила, що за адресою: АДРЕСА_3, було встановлено заглушку у систему водовідведення, у звязку з тим, що у власників квартири перед КП «Дніпроводоканал» виникла заборгованість за надання послуг з водопостачання та водовідведення, про що було складено відповідний акт. 05.02.2016 року при проведенні перевірки заглушки виявлено не було про що також було складено відповідний акт. Представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з відсутністю спору.

Представник третьої особи КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради ОСОБА_7 в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав, викладених в письмових поясненнях. (а.с. 25-26). Пояснила, що дії відповідача неправомірні. Балансоутримувачем будинку №15 по вул. Космонавтів у м. Дніпропетровську є КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, згоду на встановлення заглушки не надавало.

Представник третьої особи Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» ОСОБА_8 в судовому засіданні покладалася на розсуд суду, просила вирішити справу згідно закону. Пояснила, що будинок №15 по вул. Космонавтів у м. Дніпропетровську їхнє підприємство не обслуговує, а тому ніякі послуги з водопостачання та водовідведення не надаються.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.09.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 25631370, що підтверджується витягом КП ДМБТІ ДОР №21123537 від 02.12.2008 року (а.с. 5-6).

26.11.2015 року представниками КП «Дніпроводоканал» були проведені роботи по встановленню заглушки «Стимул» у систему водовідведення квартири АДРЕСА_5 (а.с.7).

05.02.2016 року при проведенні огляду АДРЕСА_6 виявлено відсутність заглушки в стояку водовідведення, що підтверджується актом МКВП «Дніпроводоканал» (а.с. 21, 32).

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, і кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27.06.2008 року №190 Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» за стан внутрішньо будинкових водопровідних і каналізаційних мереж є відповідальними підприємства та організації, у яких вони перебувають на балансі.

Будинок №15 по вул. Космонавтів в м. Дніпропетровську перебуває на балансі КП «Житлове господарство Самарського району» ДОР.

Згідно ст.21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом або договором.

Згідно ч.3 ст.16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт за графіком, між опалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад, ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили.

Посилання представника відповідача про те, що обмеження водовідведення у квартирі позивача було проведено на підставі п.12.4 Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №82 від 26.02.2013р. «Про раціональне ведення водного господарства міста», суд до уваги не бере оскільки зазначене рішення стосуються лише споживачів підприємств, та не розповсюджуються на споживачів фізичних осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що чинним законодавством не передбачено право виконавця послуг з водопостачання будь-яким чином обмежувати споживачу фізичній особі водовідведення у звязку з несплатою останнім платежів за відповідні послуги.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Керуючись ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом неодноразово розяснювалось учасникам процесу положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, розглядаючи позови в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 1 ч. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради щодо припинення водовідведення шляхом встановлення заглушки в каналізіційний канал квартири АДРЕСА_7.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков