У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 рокуОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що у вересні 2010 року вона познайомилась з ОСОБА_7 З січня 2011 року сторони стали проживати однією сім'єю у батьків відповідача у квартирі АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. 07 червня 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб.

Просила встановити факт спільного проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2011 року по 07 червня 2013 року, оскільки встановлення даного факту позивачу необхідно для вирішення питання про поділ майна.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року позов задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з січня 2011 року по 07 червня 2013 року.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_22. від 03 грудня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2016 року № 179/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_22., у результаті чого 12 вересня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ситнік О.М.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що 07 червня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 661.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано.

Звертаючись до суду, ОСОБА_6 просила встановити факт спільного проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2011 року по 07 червня 2013 року.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що факт ведення спільного господарства та спільного проживання сторін у період з січня 2011 року по 07 червня 2013 року підтверджено показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, апеляційний суд вважав, що ОСОБА_6 не надала безспірних доказів того, що вона з січня 2011 року по червень 2013 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_15, вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет та між ними мали місце фактичні шлюбні стосунки, були взаємні права та обов'язки, притаманні подружжю.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_16, яка є сусідкою відповідача та проживає у квартирі АДРЕСА_3, зазначала, що у квартирі батьків відповідача вона один раз бачила ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_17, яка проживає у сусідній квартирі АДРЕСА_2, вказувала, що часто відвідує квартиру батьків відповідача, але ОСОБА_6 там ніколи не бачила

Свідок ОСОБА_18 зазначала, що у квартирі АДРЕСА_1 позивача бачила два рази до весілля.

Свідок ОСОБА_19, яка працює консьєржем у будинку по АДРЕСА_1 з 2011 року у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що у квартирі АДРЕСА_1 проживають батьки відповідача та сам відповідач, позивача бачила декілька разів на своїй зміні.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_20, який є головою кооперативу будинку по АДРЕСА_1 з 2011 року, позивачку він почав бачити у будинку тільки з 2013 року до 2014 року, коли сторони готувались до весілля та після весілля. До 2013 року позивачку не зустрічав.

Свідок ОСОБА_21 вказав, що сторони почали проживати разом у квартирі батьків відповідача за декілька місяців до весілля і йому відомо, що позивач проживала разом із своєю матір'ю в сусідньому будинку.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч.2 ст. 57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до роз'яснень, викладених в листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» до заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що у матеріалах справи наявні фотокартки, де зображені лише сторони на відпочинку, та відсутні будь-які інші в колі друзів та рідних на спільних святах. Також на вказаних фотокартках відсутня дата, у який проміжок часу вони були зроблені.

Таким чином, апеляційний суд зробив правильний висновок, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона з січня 2011 року по червень 2013 року проживала однією сім'єю з відповідачем, вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет та між ними мали місце фактичні шлюбні стосунки, були взаємні права та обов'язки, притаманні подружжю.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у позові. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак