Справа № 308/3737/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 військового прокурора Ужгородського гарнізону ОСОБА_2, в інтересах Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве, про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 військового прокурора Ужгородського гарнізону ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 14 530,62 грн.

Розглянувши надані матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Згідно ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу. При цьому судовий наказ може ґрунтуватись лише на вимогах, які є безспірними, тобто такими, що не потребують перевірки їх обґрунтованості та зясування суттєвих обставин, які стосуються правовідносин сторін.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що заборгованість за комунальні послуги та енергоносії у ОСОБА_3, виникла за період з 12.01.2011 р. по 12.04.2016 р., тобто заяву подано поза межами строку позовної давності.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» при розгляді заяви про видачу судового наказу мають ураховуватися наступні обставини: якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором) або із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

З огляду на викладені обставини, відповідно до п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя приходить до висновку, що вимоги заявника не є безспірними, вбачається спір про право, а тому відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу

Керуючись ст. 96,100, 210, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 військового прокурора в інтересах Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за комунальні послуги та електроносії.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4