Справа № 482/1363/15 -ц
Провадження № 2/482/464/2015

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого - судді Баранкевич В.О.

за участю секретаря - Андрусенко В.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

29 липня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення процентів за договором позики.

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 15 червня 2014року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 4500 доларів США на термін до 01.01.2016року. На підтвердження вказаного договору відповідач надав позивачу розписку.

Хоча договором між сторонами не було встановлено право позивача на отримання відсотків від суми позики, але згідно ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Посилаючись на те, що відповідач за весь час користування позикою не сплачувала йому проценти позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь заборгованість по сплаті процентів за договором позики від 15.06.2014 року згідно його розрахунку виходячи із облікової ставки НБУ.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив сам факт укладення між сторонами договору позики.

Представник відповідача ОСОБА_5 пояснив, що раніше ОСОБА_1 позичив чоловіку відповідача - ОСОБА_6 грошові кошти, однак останній не зміг вчасно повернути борг через що, позивач погрожував звернутися до суду і як альтернативу негайному зверненню до суду запропонував відповідачу взяти відповідальність за відсотки, які на його думку на той час належали до сплати йому ОСОБА_6 за договором позики і схилив ОСОБА_3 до написання розписки яка є підставою даного позову.

Представник відповідача підсумував, що таким чином розписка, яка є головним доказом позивача по справді є безгрошовою.

Крім того представник відповідача зазначив, що у вищевказаній розписці сума нібито взятих в борг коштів вказана як «4, 500 (чотири пятсот тисячі доларів США)», що допускає різне тлумачення значення написаного, так не зрозуміло про яку суму йдеться про чотири, пятсот чи пятсот тисяч доларів США.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши їх письмовими доказами, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

15 червня 2014 року відповідач ОСОБА_3 надала позивачу ОСОБА_1 розписку в якій вказано, що вона отримала в борг «4, 500 (чотири пятсот тисячі доларів США)» і зобовязується повернути борг до 01.01.2016 року, вказану розписку було досліджено в судовому засіданні.

Сторона відповідача заперечує сам факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів в борг від позивача посилаючись на те, що ОСОБА_1 позичив чоловіку відповідача - ОСОБА_6 грошові кошти, однак останній не зміг вчасно повернути борг через що, позивач погрожував звернутися до суду і як альтернативу негайному зверненню до суду запропонував відповідачу взяти відповідальність за відсотки, які на його думку на той час належали до сплати йому ОСОБА_6 за договором позики і схилив ОСОБА_3 до написання розписки без фактичного отримання грошових коштів.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Даючи оцінку поясненням представника відповідача про те, що досліджена в судовому засіданні розписка є безгрошевою, суд звертає у вагу на те, що позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК). При цьому, за змістом ч. 2 ст. 1051 ЦК, при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошевість такого договору не може ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК). Однак стороною відповідача не надано до суду доказів які свідчили б про безгрошевість договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Однак як вбачається з розписки наданої відповідачем позивачу 15.06.2014року в ній відсутня одна з основних умов отримання грошей в борг, а саме дата отримання.

Крім того в розписці сума взятих в борг грошових коштів вказана таким чином, що допускає різне тлумачення значення написаного і суд не може однозначно встановити про яку суму боргу йдеться і чи є цей борг.

Зважаючи на вищевикладене і те, що позивач особисто в судове засідання не зявлявся, його представник без нього не зміг дати детальні пояснення обставин написання вищевказаної розписки, а суд не може самостійно встановити такі обставини, то в такому разі суд не може вважати обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення процентів за договором позики певної суми за певний період.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 130, 174, 209, 212-215 та 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення процентів за договором позики в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: