АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/433/16 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Жолудько Л. Д., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

з участю представника ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" -Бріль О.О., представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127", третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" на користь ОСОБА_4 14 604, 41 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 2 000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди, а всього 16 604, 41 грн.

Стягнуто з ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" на користь ОСОБА_4 1705, 20 грн. судового збору.

Ухвалою Тернопільского міськрайонного суду від 19 лютого 2016 року виправлено арифметичну помилку, допущену в резолютивній частині рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2016 року та викладено другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції "Стягнути із ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" в користь ОСОБА_4 14 004, 41 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди, а всього 16 004,41 грн." замість "Стягнути із ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" в користь ОСОБА_4 14 604, 41 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди, а всього 16 604,41 грн."

В апеляційній скарзі ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що на момент ДТП позивач не був власником автомобіля, а лише його користувачем, оскільки з позивачем на той момент був укладений договір фінансового лізингу на вищевказаний автомобіль. Крім цього, відповідно до умов п.п.14.6.4, 15.8. договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 27.06.2013 року в розрахунок розміру збитків не включається відновлення втрачених експлуатаційних якостей та товарного виду транспортного засобу, а при настанні страхового випадку відшкодуванню підлягають тільки прямі збитки. Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги звіт про визначення вартості матеріального збитку, який виконаний Тернопільською філією ПП "Автоексперт" станом на 10.09.2014 року №202, відповідно до п.3.6 якого за умовами замовника дослідження втрата товарної вартості автомобіля в результаті його пошкодження і наступного впливу наслідків ремонту не розраховувалась, а взято до уваги звіт №208 від 17.09.2014 року, який був виконаний ПП ОСОБА_5 на замовлення позивача.

В судовому засіданні представник ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" - Бріль О.О. апеляційну скаргу підтримала, послаючись на обставини викладені в ній.

ОСОБА_4 не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, відповідає матеріалам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що згідно договору лізингу №ТЕ00А-66593143 від 15 квітня 2013 року ним придбаний в лізинг автомобіль марки Misubishi Paqero Sport, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. В зв'язку з тим, що умови вказаного договору лізингу сторонами виконані, автомобіль перереєстрований на ім'я позивача та державний реєстраційний номер змінений на НОМЕР_4.

04 вересня 2014 року о 20 годині 50 хвилин на території "АТП 16127" по вул. Галицькій, 28 в м.Тернополі відбулася дорожньо-транспорта пригода за участю автомобіля Mitsubishi Pajero Sport, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки ЗАЗ-1-VAN д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, що належить ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127". Внаслідок зазначеної ДТП автомобілю Mitsubishi Pajero Sport, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 завдано механічних пошкоджень.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 11.09.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля "Mitsubishi Pajero Sport", 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "Інгосстрах".

Відповідно до звіту від 17 вересня 2014 року № 208, складеного незалежним експертом ПП ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Misubishi Paqero Sport, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5, становить 108113,60 грн. Страховою компанією позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 84809,19 грн. та водієм ОСОБА_2 на ремонт автомобіля добровільно відшкодована сума 10000 грн., а всього 94809,19 грн. На час звернення позивача з позовом до суду залишились невідшкодовані матеріальні збитки завдані в результаті ДТП в сумі 14604,41 грн. (13304,41 грн. завдана шкода пошкодженням автомобіля, 700 грн. оплата проведеної незалежної оцінки, та 900 грн. оренда за вересень, жовтень, листопад 2014 року гаража, що був необхідний для зберігання пошкодженого автомобіля). Так як ОСОБА_2 на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" та виконував свої трудові обовязки, тому позивач просив суд стягнути із ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" на його користь завдану майнову шкоду в сумі 14604,41 грн., а також судові витрати по справі.

Збільшивши позовні вимоги, позивач просив стягнути із відповідача його користь 10000,00 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок пошкодження автомобіля він поніс душевні страждання, яких зазнав у звязку із тривалістю відновлювального ремонту автомобіля, оскільки транспортний засіб йому вкрай необхідний для здійсненням ним підприємницької діяльності та діяльності по місцю роботи, яка повязана із частими поїздками у навчальний заклад м.Львова, у місцях пошкодження автомобіля проявляється корозія. Крім того, з вини відповідача позивач потрапив у скрутне фінансове становище, оскільки, розрахувавши свої фінансові можливості, він виплачував вартість автомобіля у кредитний (лізинговий) договір строком 5 років, тобто до червня 2018 року. Оскільки страхове відшкодування було направлено банком на дострокове погашення кредиту, тому позивач вимушений був позичити значну суму коштів, які він витратив на ремонт автомобіля і на даний час, маючи значні фінансові труднощі з цього приводу, переносить моральні страждання.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди, оскільки від сплати відповідного відшкодування у вигляді майнової шкоди - втрати товарної вартості автомобіля законодавством звільнено страховика, то його згідно зі ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду, а у даному випадку із підприємства, з яким винуватець ДТП перебував у трудових відносинах.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2014 року близько 20 год. 50 хв. на території "АТП 16127" по вул. Галицькій, 28, в м. Тернополі, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки "ЗАЗ-1-VAN", д.н.з. НОМЕР_3 в порушення вимог п.п. 1.4, 1.5, 12.1 Правил дорожнього руху здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб "Mitsubishi Pajero Sport", 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Внаслідок наїзду обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Тернопільського міськрайонного суду від 11.09.2014 року, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та на нього за адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124, КУпАП накладено стягнення у вигляді 340 грн. штрафу в дохід держави.

ОСОБА_2 на час вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди виконував свої трудові обов'язки водія автобуса ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127".

Згідно із частинами 2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В силу ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданого Відділом РЕР ДАІ №3 ГУМВС України в Дніпропетровській області, вбачається, що власником транспортного засобу марки "Mitsubishi Pajero Sport", 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, станом на день вчинення ОСОБА_5 дорожньо-транспортної пригоди є ПАТ КБ "ПриватБанк".

10 липня 2015 року ОСОБА_4 за договором фінансового лізингу №ТЕ00А-66593143 від 15 квітня 2013 року на підставі акта приймання-передачі від 22 червня 2015 року оформив право власності вказаний вище автомобіль, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 10 липня 2015 року, видане Центром ДАІ 6101.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Mitsubishi Pajero Sport", 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ "СК "Інгосстрах", що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту №TECNCPS-135ROLU від 27.06.2013 року (КАСКО).

Судом першої інстанції встановлено, що страховиком виплачено страхове відшкодування в сумі 84809,19 грн. та ОСОБА_2 на ремонт автомобіля добровільно відшкодована сума завданої шкоди в розмірі 10000 грн., а всього 94809,19 грн.

Втрата товарної вартості страховиком не виплачувалася, оскільки згідно вимог п.32.7 ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та п.14.6.4, п.15.8 укладеного між сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту вона суми страхового відшкодування не включається.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля "Mitsubishi Pajero Sport", 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, виконаного 17 вересня 2014 року ПП ОСОБА_5, вартість матеріально збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП становитиме 108113,60 грн.

В дану суму експертом-оцінювачем включено втрачену товарну вартість пошкодженого транспортного засобу в розмірі 13504,82 грн. Звіт складався в присутності позивача ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_2, про що зазначено у протоколі №208 огляду транспортного засобу від 10 вересня 2014 року.

За змістом п.1 ч.2. ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом вказаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Таким чином, економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Пунктом 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року №1961-IV передбачено, що шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заподіяна майнова шкода у вигляді втрати товарного вигляду автомобіля повинна бути відшкодована власнику автомобіля у повному розмірі винною особою, оскільки наявні законодавчі обмеження щодо відшкодування вказаної шкоди страховиком.

Зважаючи на ту обставин, що ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП перебував в трудових відносинах із ПАТ "Тернопільське АТП 16127", тому саме ПАТ "Тернопільське АТП 16127" в силу вимог ст. 1187 ЦК України, як власник джерела підвищеної небезпеки, повинно сплати непокриту страховим відшкодуванням суму матеріальної шкоди у вигляді втрати товарної вартості автомобіля, яка становить 13304,41 грн.

Крім цього, стягненню з відповідача підлягають і витрати, понесені позивачем на проведення оцінки транспортного засобу, оскільки необхідність її проведення зумовлена потребою визначення розміру втрати товарної вартості автомобіля.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги звіт про визначення вартості матеріального збитку, який виконаний Тернопільською філією ПП "Автоексперт" станом на 10.09.2014 року №202, не заслугоють на увагу, оскільки відповідно до п.3.6 вказаного звіту за умовами замовника дослідження втрата товарної вартості автомобіля в результаті його пошкодження і наступного впливу наслідків ремонту не розраховувалась. Розрахунок розміру втраченої товарної вартості пошкодженого транспортного засобу проведено експертом саме у звіті №208 від 17.09.2014 року, який був виконаний ПП ОСОБА_5 на замовлення позивача та в силу ст.ст. 57-59 ЦПК України є належним та допустимим доказом у справі.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 3 ч.2 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи те, що внаслідок пошкодження автомобіля та неможливості його використання за призначенням тривалий час у позивача порушились нормальні життєві зв'язки, він зазнав вимушених змін у житті, виходячи із засад розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та стягнення із відповідача на користь позивача в рахунок її відшкодування в розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки суд належним чином перевірив доводи позивача та відповідача, дав належну оцінку доказам у справі, повно з'ясував обставини справи.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 312, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків