1Справа № 335/4504/16-ц 2/335/1212/2016
03 червня 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,
при секретарі: Кудряшовій Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
20.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
У позовній заяві зазначала, що 13.07.2013 між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Під час шлюбу народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає з нею, усі обов'язки щодо його утримання та виховання несе самостійно. Позивачка вважає, що стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свого неповнолітнього сина. Відповідач офіційно працює, в зв'язку з чим згідно з вимогами ст. 183 СК України, вона має право вимагати від нього надання аліментів в частині від зарплати (доходу).
Просила суд стягнути на її користь на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, підтримала викладене в позовній заяві, наполягала на позовних вимогах, просила суд задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, про що свідчить наявні в матеріалах справи поштові повідомлення.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197,224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.07.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №196 (а.с.5).
Судом встановлено і ніким не заперечується, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_1, видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №385( а.с.6).
Дитина проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 та перебуває на утриманні останньої..
Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час, оскільки має витрати на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Однак, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від дитини ОСОБА_3 та не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачу ОСОБА_1 на утримання цієї дитини, хоча працює ВАТ «Запоріжсталь».
Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, а відповідно, він має можливість надавати допомогу на дитину.
Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
У відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини.
Нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин є відповідні норми СК України.
Сукупність вищенаведених фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення у відповідача аліментного зобов'язання.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне положення відповідача, те, що він є працездатною особою, працює.
Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.
За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.
Позивач наполягала у позові на стягненні аліментів з відповідача саме у частці від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, а саме у розмірі ?, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10. ч. 3 ЦПК України).
При вищевикладених обставинах, з врахуванням обставин передбачені ст. 182 СК України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.
Встановлено, що позов було подано позивачкою ОСОБА_1 до суду 20.04.2016 року (відмітка суду на позові а.с.1).
Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Також в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивачки, яка була звільнена від сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. при подачі вищезазначеного позову до суду у цій справі, останній слід стягнути з відповідача у дохід держави за рішенням суду.
Керуючись ст. ст. 79, 80, 84, 141, 180-181, 183-184, 191 СК України, ст. ст. 3, 10-11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224, 367 п. 1 ч. 1 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працює на ВАТ «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрована АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працює на ВАТ «Запоріжсталь» у дохід держави судовий збір 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання ним копії рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: Ю.В.Апаллонова