Провадження № 22ц/784/862/16
У Х В А Л А

22 квітня 2016 року м. Миколаїв

Суддя Апеляційного суду Миколаївської області Довжук Т.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») про визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

03 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди в розмірі 25 057 грн. 44 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 09 березня 2016 року ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та апелянту надано строк для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням поважних причин його пропуску та сплати 1142 грн. 24 коп. судового збору.

16 квітня 2016 року на виконання вказаної ухвали судді, ОСОБА_1 надіслав заяву про поновлення строку, яка ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області від 22 квітня 2016 року була задоволена.

Крім того, ОСОБА_1 в своїй заяві посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги на підставі ч. 3 с. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, вказне не заслуговує на увагу та грунтується на помилковому тлумаченні закону.

Так, Законом України від 22 травня 2015 року № VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено ст. 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 03 листопада 2015 року, тобто на момент чинності ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено звільнення споживача від сплати судового збору.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному закону, яким є Закон України «Про судовий збір», то саме цей закон підлягає застосуванню.

Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду України від 16 січня 2016 року у справі № 6-3084ц15.

Таким чиином, оскільки вказаний в ухвалі судді Апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2016 року недолік апелянтом усунутий не був, а саме несплачена сума судового збору, то відповідно до положення ст. ст. 297, 121 ЦПК України, у разі не виконання ухвали суду про залишення скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2016 року вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Т.С. Довжук