Єдиний унікальний номер 227/3758/15-ц Номер провадження 22-ц/775/540/2016
Головуючий у 1 інстанції: Тітова Т.А. Єдиний унікальний номер 227/3758/15-ц
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/540/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015р. позивач звернувся до суду з даним позовом.

Посилався на те, що 21.04.2015р. у м. Добропіллі сталась дорожньо- транспортна пригода, під час якої ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхала з другорядної дороги на головну, не надавши переваги в русі належному позивачу автомобілю НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_3 та здійснила з ним зіткнення. В результаті ДТП був пошкоджений належний йому автомобіль ЗАЗ Форза, чим йому спричинено матеріальну та моральну шкоду. Винною у ДТП визнана ОСОБА_1, яка постановою Добропільського міськрайонного суду від 08.05.2015р. була притягнута до адміністративної відповідальності. Цивільно правова відповідальність володільця автомобіля Хюндай 130 була застрахована у ОСОБА_4 «Страхова Група «ТАС», ліміт відповідальності згідно із страховим полісом 50 000 грн.. 21 квітня 2015р. він подав заяву у ОСОБА_4 «Страхова Група «ТАС» на виплату страхового відшкодування та подав усі необхідні документи. Страховою компанією йому було виплачено страхове відшкодування в сумі 12 250 грн., однак цієї суми недостатньо для проведення ремонтно - відновлювальних робіт. Оскільки відповідачем страховою компанією в порушення вимог ст. 34.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП не був здійснений огляд його автомобіля, для огляду не прибув ні аварійний комісар ні експерт, тому він відповідно до ст. 34.3 вказаного закону був вимушений для зясування питання про розмір спричиненої йому шкоди самостійно звернутись до спеціаліста. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 4 травня 2015р. вартість матеріальної шкоди, спричиненої йому як володільцю автомобіля ЗАЗ Форза склала 38 127, 70 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля склала 3635,58 грн.. Тому позивач просив стягнути на його користь із ОСОБА_4 «Страхова Група «ТАС» страхове відшкодування, повязане з матеріальними затратами на ремонтно відновлювальні роботи автомобіля ЗАЗ Форза в сумі 22 242,12 грн. та судові витрати, понесені ним на сплату судового збору в сумі 243,60 грн., з відповідача ОСОБА_1 франшизу в сумі 950 грн., втрату товарної вартості автомобіля в сумі 3635,58 грн., відшкодування вартості проведення авто товарознавчої експертизи 1300 грн., у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн..

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2016 року, з урахуванням ухвали цього суду від 14 січня 2016р. про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_4 «Страхова Група «ТАС» на користь позивача 22 242 грн. 12 коп. витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу та 243 грн. 60 коп. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 3 635 грн. 58 коп. величини втрати товарної вартості автомобіля, 950 грн. франшизи, 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 1 300 грн. на відшкодування витрат із залучення спеціаліста, 487 грн. 20 коп. на оплату судового збору, а разом суму 9 372 грн. 78 коп., у задоволенні іншої частини вимог позивача про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить змінити рішення в частині розміру стягнення втрати товарної вартості автомобіля, змінивши його з 3 635, 58 грн. до 2 000 грн., скасувати рішення в частині задоволення вимог про відшкодування збитку, повязаного з проведенням автотоварознавчої експертизи в сумі 1 300 грн. та в частині відшкодування моральної шкоди та відмовити у цій частині вимог у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_5, маючи на руках результати експертного висновку від 04.05.2015р. про шкоду, заподіяну автомобілю, у розмірі 34 492,12 грн., наступного дня 05.05.2015р. звернувся у страхову компанію із заявою про відшкодування збитку у розмірі 13 200 грн.. Статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого автомобіля страховик і потерпілий досягли згоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Оскільки на підставі поданої позивачем заяви потерпілий і страховик досягли згоди про розмір збитку в сумі 13 200 грн., з цієї суми слід розраховувати розмір втрати товарної вартості. При використанні Методики оцінки транспортних засобів з урахуванням вартості збитку 13 200 грн., розмір втрати товарної вартості складав від 1100 до 1700 грн. ( в залежності від вартості запчастин, що підлягають заміні). Вона погоджується відшкодувати втрату товарної вартості у розмірі 2 000 грн.. Розрахунок втрати товарної вартості, стягнутий на підставі експертного дослідження, зроблений не на підставі достовірних даних, а саме вартості оригінальних запчастин, що була надана офіційним представником заводу виробника та долучено до справи, однак суд не прийняв до уваги наданий нею доказ без посилання на будь яку норму права. Безпідставно стягнено з неї витрати на проведення експертизи в сумі 1300 грн., оскільки позивач сам порушив порядок проведення безкоштовної експертизи страховою компанією, вона ж свої обовязки виконала, уклавши договір страхування. У позовній заяві позивач посилався на те, що моральна шкода спричинена йому відсутністю можливості швидко провести ремонт та втратою товарної вартості автомобіля, однак, він мав можливість провести ремонт у найкоротші терміни у разі погодження іншої суми відшкодування збитку, тобто він сам допустився помилки у реалізації своїх прав. Втрата товарної вартості автомобіля вже врахована при розрахунку шкоди, заподіяної автомобілю. Отже, її вини у заподіянні моральної шкоди немає.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 «Страхова Група «ТАС» просить скасувати рішення в частині стягнення з нього 22 242 грн. 12 коп. витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу та 243 грн. 60 коп. судових витрат та відмовити у позові у звязку із необґрунтованістю вимог. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення. Зокрема, зазначає, що виплата страхового відшкодування була проведена у повному обсязі на підставі заяви позивача, який зазначав розмір шкоди 13 200 грн., за виключенням суми франшизи сплачено 12 250 грн., дії товариства відповідають абзацу 2 пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому підстав для задоволення позову немає.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6 підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Інші особи, які беруть участь у справі, в засідання апеляційного суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено довідкою про доставку 19.05.2016р. позивачу sms-повідомлення щодо документу «Повістка про виклик до суду у цивільній справі», отриманням відповідачем ОСОБА_1, третьою особою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 юрисконсультом ПАТ «СГ «ТАС»» 19 травня 2016р. телефонограм із зазначенням часу та місця розгляду справи. Від позивача надійшла заява про розгляд спарив за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» задоволенню не підлягає, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково та рішення скасувати в частині стягнення з неї на користь позивача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, у іншій частині рішення слід залишити без зміни з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 квітня 2015 року у м. Добропіллі по проспекту Шевченка ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3 виїжджала з другорядної дороги на головну та не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_4, який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення, обидва автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 8 травня 2015 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за ст. 124 КУпАП у звязку із скоєнням вказаного правопорушення.

Цивільно - правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу «Hyundai 130» з номерним знаком АН 6329 ІМ застрахована ПАТ «Страхова група ТАС» згідно полісу обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 4594829 від 21 березня 2015 року, строк дії якого до 25 березня 2016 року. Ліміт відповідальності за пошкоджене майно становить 50 тис. грн., розмір франшизи 950 грн..

Як вбачається із копії страхового акту від 12.05.2015р. ПАТ «Страхова група ТАС» ОСОБА_2 звернувся із заявою про настання випадку 22 квітня 2015р., страховиком проведено розрахунок суми страхового відшкодування у розмірі 12 250 грн. та ця сума виплачена ОСОБА_2 за його заявою від 5 травня 2015р..

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження по факту аварійних пошкоджень автомобіля ЗАЗ AF6854 FORZA реєстраційний номер АН 9183НІ від 4 травня 2015р. вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 34 492,12 грн., вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля становить 38 127, 70 грн..

Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статті 34 зазначеного Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Вбачається, що ОСОБА_2 звернувся із заявою про настання випадку 22 квітня 2015р., страховик протягом 10 днів не направив представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Тому позивач правомірно самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди.

Оскільки визначений експертом розмір вартості ремонтно відновлювальних робіт не перевищує визначений страховим полісом № АІ 4594829 від 21 березня 2015 року ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, суд обґрунтовано стягнув із страхової компанії різницю між вартістю ремонтно відновлювальних робіт та виплаченою страховиком сумою у розмірі 22 242,12 грн. ( 34 492, 12 грн. 12 250 грн.).

Доводи апеляційної скарги представника ПАТ «Страхова група «ТАС»» про те, що виплата страхового відшкодування проведена ОСОБА_8 відповідно до абзацу 2 пункту 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV на підставі його заяви, у якій погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 13 299 грн. не можуть бути підставою для скасування рішення та відмови у позові.

Згідно з абзацем 2 пункту 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Однак, відповідачем ПАТ «Страхова група «ТАС»» не надано доказів того, що представником страховика проводився огляд автомобіля, позивач зазначає, що саме у звязку із неприбуттям представника страхової компанії він вимушений був звертатись до експерта для визначення розміру шкоди.

Отже, суд правильно стягнув з відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС»» на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 22 242,12 грн..

Також обґрунтованим і законним є стягнення з винної в ДТП особи ОСОБА_1 суми франшизи та величини втрати товарної вартості автомобіля, що відповідає вимогам ст. 29 та пункту 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неправильне визначення розміру величини втрати товарної вартості автомобіля безпідставні. Запропонований нею розрахунок обчислення цієї величини із суми 13 200 грн. є невірним, оскільки висновком експертного автотоварознавчого дослідження визначено вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля у розмірі 34 492,12 грн. та вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля у розмірі 38 127, 70 грн..

Посилання на дані щодо вартості оригінальних запчастин, надані офіційним представником заводу виробника (рахунок фактура від 12 травня 2015р. на імя ОСОБА_6, а.с.66) не спростовують висновків експертного автотоварознавчого дослідження. Так, у рахунку фактурі зазначено про вартість бампера заднього накладки , у той час, як експертом прийнято до уваги вартість бампера заднього, у рахунку фактурі зазначено про вартість балки задньої та дверей задніх правих, а експерт врахував вартість таких балки та дверей у зборі, у рахунку фактурі вказано вартість панелі боковини правої седан, а експертом враховано вартість крила заднього правого. Тобто, рахунок фактура не містить відомостей про вартість вузлів та деталей, врахованих експертом.

Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач на обґрунтування позовних вимог надав висновок експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідач, крім зазначеного рахунку фактури, інших доказів на підтвердження своїх заперечень про меншу вартість матеріальної шкоди не надав.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016р. було задоволене клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6 та призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу, на розгляд якої були поставлені питання про визначення дати випуску автомобіля, визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача та втрати товарної вартості. Однак, експертиза проведена не була у звязку з відсутністю фінансових можливостей відповідача для оплати її проведення та справа була витребувана з експертної установи без проведення експертизи за заявою ОСОБА_6.

Таким чином, доводи скарги ОСОБА_1 щодо недоведеності розміру втрати товарної вартості автомобіля висновків суду не спростовують.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди та стягуючи з ОСОБА_1 на користь позивача 3 000 грн. суд обґрунтовано виходив із того, що позивач зазнав душевних страждань у звязку із пошкодженням його майна, він та його сімя були позбавлені можливості користуватись автомобілем на час ремонту, а тому вимушено змінився спосіб його життя, що потребувало додаткових зусиль для його організації.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність її вини у заподіянні моральної шкоди позивачеві та про те, що позивач сам допустив помилки у реалізації своїх прав, оскільки він мав можливість провести ремонт автомобіля у найкоротші терміни, безпідставні. Як вбачається із позову ОСОБА_5 обґрунтовував позов не лише відсутністю матеріальної можливості швидко провести ремонт, а і тим, що він переніс сильний психологічний стрес через ушкодження автомобіля, який був придбаний в кредит і сума кредиту ще не виплачена, переніс моральної страждання, повязані з пошкодженням автомобіля, необхідністю його ремонту, втрати його товарного вигляду. Встановлено, що саме з вини відповідачки був пошкоджений автомобіль позивача, він вимушений був його ремонтувати, певний час не мав можливості використовувати його за призначенням, та ці обставини спричинили позивачу психологічний стрес і моральні страждання. Тому підстав для скасування рішення в частині відшкодування моральної шкоди та відмови у задоволенні цієї частини позову немає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неправильність рішення в частині стягнення з неї витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження є обґрунтованими.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача 1 300 грн., сплачених за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, зазначивши, що це витрати на залучення спеціаліста і вони згідно ст. 79 ЦПК України віднесені до судових витрат та підлягають стягненню з особи, відповідальної за збитки.

Однак, такий висновок є невірним.

Суд не залучав у цій справі спеціаліста в порядку ст. 54 ЦПК України та судом експертиза у справі не призначалась.

Згідно розяснень, наданих у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

Оплата на отримання письмового доказу не віднесена до судових витрат і є складовою частиною матеріальної шкоди.

Оскільки позивач самостійно звернувся до експерта для визначення розміру шкоди через неприбуття представника страховика на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків саме страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) відповідно до пункту 34.3 ст. 34 Закону № 1961-IV.

Тому рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на залучення спеціаліста в сумі 1300 грн. слід скасувати.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути 1300 грн. саме з ОСОБА_1, позовні вимоги про стягнення цієї суми з ОСОБА_4 «Страхова Група «ТАС» не заявлені, суд не може вийти за межі позовної заяви, тому у задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

Невідповідність рішення суду в частині стягнення вартості проведення автотоварознавчої експертизи з ОСОБА_1 фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального закону є підставою для часткового скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги згідно із пунктами 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

У іншій частині рішення відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309, 313, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2016 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 300 грн. на відшкодування витрат із залучення спеціаліста.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на проведення автотоварознавчої експертизи відмовити.

У іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: