Справа № 750/2757/14 Провадження № 22-ц/795/628/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Логвіна Т. В. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:відповідача ОСОБА_5, її представника адвоката ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу «Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2016 року у справі за позовом «Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить рішення суду скасувати через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір. Умови даного договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконало, видало відповідачу зазначену суму кредиту. Зі сторони ОСОБА_5 умови кредитного договору не виконувались, на підставі чого позивач звернувся до суду про стягнення боргу. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2010 року стягнуто заборгованість, на підставі даного рішення відкрито виконавче провадження, але рішення не виконано на теперішній час. На забезпечення виконання кредитного договору з відповідачами було укладено договір іпотеки, де передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд іпотекодержавтеля у способи за рішенням суду, за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах договору, а тому, на думку позивача, позові вимоги підлягають задоволенню.

В письмових запереченнях, які надійшли до апеляційного суду Чернігівської області від ОСОБА_5, відповідачка просить апеляційну скаргу відхилити , а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. ОСОБА_5 належить на праві власності кафе «Експрес», яке також знаходиться в іпотеці, а тому звернення стягнення на єдине її житло є незаконним.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 49 18-02/08-МФ, до якого в подальшому укладались додаткові угоди. В забезпечення виконання зобовязання 04.02.2008 року укладено договори іпотеки між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5, ОСОБА_7 Предметами даних договорів є квартира № 50, яка знаходиться по вул. Доценка, 16 в м. Чернігові та належить ОСОБА_5 та ОСОБА_7; кафе «Експрес» вул. 50 років СРСР, 7а. На виконанні у Деснянському відділі ДВС Чернігівського МУЮ знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1033/10 від 22.05.2012 року, виданого на підставі рішення суду, відповідно до якого стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1470611 грн. 24 коп. за кредитним договором № 49 18-02/08-МФ від 04.02.2008 року.

Відмовляючи у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за позивачем на квартиру, суд першої інстанції послався на те, що позивач має можливість задовольнити свої вимоги стягувача-іпотекодержателя в порядку примусового виконання рішення суду, за яким відкрите виконавче провадження, про стягнення боргу за рахунок двох предметів іпотеки.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції визначені ч.1 ст. 309 ЦПК України. За правилами ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Пунктом 6.4.3 іпотечного договору від 04 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з одного боку і ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з другого боку, передбачено право іпотекодержателя у випадку невиконання основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки. В пункті 9.3.1 вищезазначеного договору від 04 лютого 2008 року передбачене право іпотекодержателя задовольнити вимоги шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Виходячи з наведеного вище та умов договору іпотеки, якими передбачений поза судовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог є правильним і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу «Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: