АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1920/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/789/216/16 Доповідач - Демкович Ю.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 р.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хома М. В., Козак І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_2 на рішення Бучацького районного суду від 20 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3

до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

третьої особи: Бучацької державної нотаріальної контори,

про визнання права власності на спадкове майно

за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

до ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третіх осіб: Бучацької державної нотаріальної контори /надалі «Нотконтора»/, Медведівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області /надалі «Рада»/, комунального підприємства «Бучацьке РБТІ» надалі «БТІ»/,

про визнання незаконним і скасування рішення, свідоцтва та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з вимогами до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання за кожною з них права власності на 1/2 частину спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_10, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 мотивуючи їх тим, що вони мають право на спадкове майно як спадкоємці першої черги за законом після смерті чоловіка та батька, відповідно.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали зустрічний позов до позивачів про визнання за кожною з них права власності на 1/6 частину нерухомого майна, що належить їм, як членам колгоспного двору, та залишилося після смерті їх батьків, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 мотивуючи тим, що вони мають право на майно, як члени колгоспного двору і як спадкоємці першої черги після смерті батьків.

ОСОБА_8 звернулася із зустрічним позовом про визнання за нею права власності на 1/50 частку спадкового майна, що є обов'язковою часткою після смерті спадкодавця ОСОБА_11, так як вона на момент смерті останньої як спадкоємець першої черги була непрацездатною.

Окрім цього відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили визнати незаконним і скасувати рішення виконкому Медведівської сільської ради №53 від 16.11.09 року про визнання за ОСОБА_11 права власності на нерухоме майно - житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, видане 17.12.09 Медведівською сільською радою, та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 мотивуючи тим, що без скасування рішення, свідоцтва та державної реєстрації, якими за матір'ю оформлено право власності на спірний будинок, неможливо захистити їх цивільні права та інтереси.

Рішенням Бучацького районного суду від 20.11.15 позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за позивачами право власності по 29/100 часток спадкового майна за кожним, що залишилося після смерті ОСОБА_10, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (частка у майні колгоспного двору) по АДРЕСА_1 та на 1/30 частку спадкового майна, що залишилося після смерті її батька - ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, яке складається з 1/6 частки спірного будинковолодіння (частки у майні колгоспного двору), разом - на 1/5 частину спірного будинковолодіння.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (частка у майні колгоспного двору) по АДРЕСА_1 та на 1/30 частку спадкового майна, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, яке складається з 1/6 частки спірного будинковолодіння (частки у майні колгоспного двору), разом - на 1/5 частину спірного будинковолодіння.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/50 частку спадкового майна (обов'язкова частка), що залишилося після смерті її матері - ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яке складається з 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Медведівської сільської ради Бучацького району №53 від 16.11.09 року про визнання за ОСОБА_11 права власності на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 видане 17 грудня 2009 року Медведівською сільською радою на ім'я ОСОБА_11

Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 номер витягу НОМЕР_2 від 17 грудня 2009 року, номер запису про право власності - 149 в книзі 40.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в користь ОСОБА_2 531,04 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 974,40 грн. судового збору

Із апеляційною скаргою на дане рішенням звернувся представник позивача ОСОБА_2, вважаючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його змінити, відмовивши у задоволенні позову ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а позов ОСОБА_8 задовольнити частково, визнавши за нею право власності на 1/18 частку спадкового майна (обов'язкова частка), що залишилась після смерті її матері - ОСОБА_11

Порушення вбачає в тому, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що ОСОБА_6 не була членом колгоспного двору, оскільки навчалася й з 1991 року працювала в колгоспі «Вільна Україна» с. Пилява Бучацького району, й те, що у спадкодавця ОСОБА_11 було 9 дітей, а тому обов'язкова частка ОСОБА_8 становить 1/18, а не 1/50, як визначив суд першої інстанції.

Окрім цього звертає увагу, що судом порушено вимоги матеріального права щодо застосування строків позовної давності, так як оспорюване свідоцтво про право власності видане 17.12.09.

У суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 підтримав скаргу, пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Відповідачі та їх представник скаргу не визнали та просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом першої інстанції установлено, що станом на 15.04.91 в будинку по АДРЕСА_1 Бучацького району проживали ОСОБА_9 (голова двору), ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (довідка Ради № 800 від 05.10.15).

Спірний будинок належав до суспільної групи господарств - колгоспний двір.

У відповідності до ст. 120 ЦК УРСР, яка діяла на момент проживання відповідачів у с. Медведівці Бучацького району та виключена на підставі Закону N 3718-12 від 16.12.93, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

У відповідності до ст. 121 ЦК УРСР, яка виключена на підставі Закону № 3718-12 від 16.12.93, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Оскільки спірний будинок відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_9, а членами - ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, про що свідчать витяги із погосподарських книг за 1986-1995 роки та довідка виконкому Медведівської сільської ради №800 від 05 жовтня 2015 року, усього 6 осіб, тому кожному із членів двору належало на праві власності по 1/6 частці.

Згідно ч.1 ст. 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Суд першої інстанції вірно визначив коло осіб, які були членами колгоспного двору та розмір часток кожного із його членів.

Із огляду на зазначені норми матеріального права не заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що ОСОБА_6 не була членом колгоспного двору, оскільки станом на 14.05.91 працювала в колгоспі «Вільна України» с. Пилява Бучацького району.

У даному випадку слід враховувати факт проживання особи та участі у колгоспному дворі, а праця в іншому колективному господарстві не позбавляє права у спільній сумісній власності двору.

ІНФОРМАЦІЯ_4помер голова двору ОСОБА_9

Після смерті останнього спадкодавця відкрилася спадщина за законом на належну йому 1/6 частку в спірному будинковолодінні.

Суд першої інстанції вірно визначив коло спадкоємців першої черги за законом у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР.

Ними є ОСОБА_11 (дружина) та діти - ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Оскільки зазначені особи проживали у спірному будинку, вступили в управління та володіння спадковим майном, тому в силу ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР - прийняли спадщину.

Після реалізації зазначеними особами своїх спадкових прав частка кожного із спадкоємців і співвласників майна у спірному будинковолодінні склала по 1/5.

Тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що за відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід визнати право власності на 1/6 частину за кожним у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами (частка у майні колгоспного двору), що знаходиться по АДРЕСА_1 та на 1/30 частку за кожним у спадковому майні, що залишилося після смерті їх батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, яке складається з 1/6 частки спірного будинковолодіння (частки у майні колгоспного двору), по 1/5 частині.

Оспорюване рішення щодо вказаних позовних вимог є вірним й зміні не підлягає, а тому апеляційну скаргу щодо вирішених правовідносин слід відхилити.

Судом першої інстанції установлено, що після смерті голови колгоспного двору частка решти спадкоємців становила по 1/5, а саме: ОСОБА_11 (дружини), ОСОБА_10 (син) та ОСОБА_9(син).

Рішенням виконкому Медведівської сільської ради № 53 від 16.11.09 визнано за ОСОБА_11 право власності на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 й 17.12.09 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Суд першої інстанції прийшов до переконання, що вказане рішення порушує право та законні інтереси відповідачів, тому визнав згадане рішення незаконним.

Із таким висновком колегія суддів погоджується.

Так, у силу ст.ст. 21, 393 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Апеляційна інстанція виходила із того, що відповідачі є співвласниками спірного будинковолодіння, тому прийняте Радою рішення порушує їх законні інтереси, так як позбавляє їх права власності.

Із огляду на вказані обставини рішення суду в частині визнання незаконним, скасування рішення Ради та правовстановлюючих документів, які видані (зареєстровані) на його основі, є законним й до зміни не підлягає.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушень судом першої інстанції вимог закону про застосування строків позовної давності щодо скасування рішення Ради, оскільки хоча воно і прийняте 16.11.09, однак відповідачі про його існування дізналися лише у 2015 році.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналізуючи порядок переходу спадкових прав до решти спадкоємців колегія суддів встановила наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_11

Остання 24.11.14 склала заповіт на ім'я ОСОБА_10, яким заповіла йому все належне їй майно і все те, що їй буде належати за законом.

Тобто, після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належну їй 1/5 частку в спірному будинковолодінні.

Оскільки ОСОБА_10 на момент смерті ОСОБА_11 проживав у спірному будинковолодінні, тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину.

30.04.15 із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_11 звернулася ОСОБА_8, яка є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця.

У відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Із врахуванням частки ОСОБА_11 у жилому будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 яка становить 1/5, обов'язкова частка, яку слід визнати за ОСОБА_8 становить 1/50.

Тому, суд першої інстанції вірно визнав за останньою право на 1/50 частину спадкового майна. При цьому було вірно враховано коло спадкоємців для визначення обов'язкової частки.

Частка ОСОБА_10 у спірному будинковолодінні відповідно склала 19/50.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_10

Після смерті останнього відкрилася спадщина за законом на належну йому 19/50 частки у будинку й спадщину в силу ст. 1268 ЦК України прийняли ОСОБА_2 (дружина) та діти ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_3, так як постійно проживали разом з спадкодавцем.

У свою чергу 21.04.15 ОСОБА_12 та 14.05.15 ОСОБА_13 відмовилися від спадкування після смерті батька ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Тому, частки позивачів у спадковому майні складають по 19/100 кожного.

ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_11 не успадковував.

Після спадкування частки кожного із співвласників розподілилися наступним чином:

-ОСОБА_4 - 1/5 (20/100);

-ОСОБА_6 - 1/5 (20/100);

-ОСОБА_7 - 1/5 (20/100);

-ОСОБА_8 - 1/50 (2/100);

-ОСОБА_2 - 19/100;

-ОСОБА_3 - 19/100.

Оскільки судом першої інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права щодо спірних павовідносин, тому рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - надуманими і не відповідають фактичним обставинам справи.

Однак, при визначенні часток позивачів судом допущено помилку у розрахунках, на що звертає увагу представник позивачів, тому рішення суду першої інстанції слід змінити в частині визначення часток у спадковому майні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визначивши їхню частку у спадковому майні по 19/100 кожному.

Із врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України у решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Бучацького районного суду від 20 листопада 2015 року змінити, а саме: в частині визначення часток у спадковому майні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визначивши їхню частку у спадковому майні - будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 Бучацького району Тернопільської області по 19/100 за кожною.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ю.Й. Демкович