АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/1218/2016 Єдиний унікальний номер справи: 667/8775/15-ц
Головуючий в І інстанції Мусулевський Я.А.
Доповідач: Приходько Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 березня 2016 року у справі

за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення пені по сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулась в суду з позовом, вимоги якого були уточнені в ході розгляду справи, до ОСОБА_5 про стягнення пені по сплаті аліментів, зазначивши, що на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 жовтня 2008 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 06 серпня 2008 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, однак відповідач свої зобовязання по сплаті аліментів на утримання дітей не виконує, лише у лютому 2010 році сплатив 250 грн., у звязку з чим станом на 01 липня 2015 року виникла заборгованість по сплаті аліментів яка становить 51549,80грн. Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача 14865,17грн. пені від суми несплачених аліментів за період часу з лютого 2010 року по грудень 2015 року.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2016 року, з урахуванням ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 квітня 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 14864,17грн. пені у звязку з несплатою аліментів, які стягуються на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 жовтня 2008 року, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити ОСОБА_6 у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 ОСОБА_10, зазначив, що на його думку, рішення суду є законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є батьками дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 жовтня 2008 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 06 серпня 2008 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

ОСОБА_5 допустив заборгованість зі сплати щомісячних сум аліментів у звязку з чим станом на 01 липня 2015 року виникла заборгованість по сплаті аліментів яка становить 51549,80грн. (а.с.10).

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правовою природою аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобовязань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15, № 6-2589цс15 та № 6-300цс16, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України обовязкові для застосування судами

Виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд першої інстанції вірно встановив факт заборгованості за аліментами, та наявність вини відповідача ОСОБА_5, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішеннями суду, у її виникненні, і відповідно встановив наявність у позивачки права на стягнення неустойки.

Згідно положень СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому, відповідно до вимог ст. 196 СК України, пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Оскільки відповідач ОСОБА_5 сплачував аліменти не у повному обсязі, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів.

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, правильно обчислив розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумував розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначив її загальну суму в розмірі 14865,17грн.

Посилання апелянта на п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, а саме, на те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Проте доказів того, що заборгованість по прострочення сплати аліментів утворилась з незалежних від нього причин відповідач суду не надав.

Також не заслуговує на увагу і посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що окрім двох дітей від першого шлюбу, на його утриманні перебувають ще одна дитина від другого шлюбу та домовленість сторін про розподіл майна подружжя, оскільки, належних доказів зміни матеріального та сімейного стану відповідачем суду надано не було. Крім того, зміна матеріального і сімейного стану є підставою для зміни розміру аліментів в установленому законом порядку та не може вважатися поважною причиною несплати аліментів.

Отже, твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами, як того вимагають положення ст.10, 60 ЦПК України.

Суд з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_3