Справа № 373/2511/15-ц Головуючий у І інстанції Рева О.І.
Провадження № 22-ц/780/2315/16 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 29 23.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Таргоній Д.О.,
при секретарі:Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до комунального підприємства «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства», третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства», третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки, заподіяні дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 28 761,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 787,61 грн.

Рішенням Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 15.06.2015 відносно ОСОБА_6, постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.07.2015 та постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10.11.2015 ОСОБА_6 (третя особа у справі), займаючи посаду начальника цеху «Благоустрій» КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ» був визнаний винний в тому, що будучи відповідальною посадовою особою за утримання автомобільних доріг не вжив заходів, що стосуються безпеки дорожнього руху, в результаті чого 15.06.2015 об 11:00 год. на вул. Г.Дніпра в м. Переяслав-Хмельницький відбулося пошкодження автомобіля «RENAULT LODGY» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 Зокрема, в результаті наїзду на неналежно прикріплений каналізаційний люк.

Також місцевим судом зазначено, що який саме транспортний засіб наїхав на такий люк, не встановлено, а позивач пояснив, що наїзд на каналізаційний люк був здійснений іншим учасником дорожнього руху, особа якого не встановлена.

Відповідно до довідки Центру 3248 від 08.12.2015 та копії свідоцтва про державну реєстрації транспортного засобу автомобіль «RENAULT LODGY» р.н НОМЕР_1, після державної реєстрації набув державного номерного знаку НОМЕР_2 і його власником є ОСОБА_5

Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження від 22.06.2015 р. матеріальний збиток, завданий власнику вищевказаного автомобіля складає 31 111 грн.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких об'єктивних даних (належних та допустимих доказів) про те, що відповідачем у справі має бути КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ», не надано, а відповідно до діючого законодавства КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ» є неналежним відповідачем.

Крім того, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що позивачу, відповідно до ст.ст. 10, 33 ЦПК України було роз»яснено його право на заміну первістного відповідача, однак, ні позивач, ні його представник, такого клопотання перед судом не заявили.

З такими висновками погоджується судова колегія, виходячи з наступного.

Ураховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, для застосування положень ст. ст. 1166, 1167 ЦК України необхідно довести, що шкоду позивачу завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю особи, на яку покладається відповідальність відшкодувати шкоду, а саме необхідна наявність таких складових елементів як: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) прямий причинний зв'язок між першим та другим елементами та г) вина завдавача шкоди.

Установлено, що 15.06.2015 об 11:00 год. на вул. Г.Дніпра в м. Переяслав-Хмельницький відбулося пошкодження автомобіля «RENAULT LODGY» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, в результаті наїзду на неналежно прикріплений каналізаційний люк.

За вказаним фактом ДТП на посадову особу - начальника цеху «Благоустрій» КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ» ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення та визнано винним в тому, що будучи відповідальною посадовою особою за утримання автомобільних доріг не вжив заходів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів.

Відповідно до ст. ст. 16, 17 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Згідно із ст. 21 зазначеного Закону органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Частиною 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно вимог ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць належить у числі іншого своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Пунктом 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Єдині правила) передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів, що перебувають у загальнодержавний власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Пунктом п. 11 Єдиних правил встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізних переїздів.

Указані правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1).

Пунктами 1.1, 12.2.2, 12.2.3 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 5 липня 1995 року № 30 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 липня 1995 року за № 231/767 передбачено, що ці Правила встановлюють порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання і каналізації міст та інших населених пунктів України,зовнішній огляд мереж виконують не рідше одного разу на місяць шляхом обходу трас ліній мережі і огляду зовнішнього стану пристроїв і споруд мережі та під час обходів і оглядів трас ліній мережі перевіряють зовнішній стан колодязів, наявність кришок, цілісність люків, кришок, горловин, скоб і драбин шляхом відчинення кришок колодязів з їх очищенням.

Аналізуючи зазначені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що постійний контроль за станом усіх елементів дорожніх об'єктів та негайне усунення виявлених пошкоджень здійснює власник доріг або уповноважені ним дорожньо-експлуатаційні організації, які й повинні були повідомити КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ» про відсутність (погане закріплення) кришки каналізаційного люку на дорозі та огородити це місце відповідними дорожніми знаками, чого ними зроблено не було.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було роз»яснено позивачу та його представнику про необхідність заміни первістного відповідача, що зробити останні відмовилися.

Свою відмову, як позивач, так і його представник підтвердили і в суді апеляційної інстанції, оскільки вважають КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ» належним відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

Д.О.Таргоній