Справа № 534/821/16-ц
Провадження № 6/534/46/16
У Х В А Л А

12 травня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Куц Т.О.

при секретарі Ребриній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську подання відділу державної виконавчої служби Комсомольського МУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Представник відділу ДВС Комсомольського МУЮ звернувся до суду з поданням, в якому просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до повної сплати заборгованості за виконавчим листом № 2-543 виданого 15.04.2010 р. Комсомольським міським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття. Боржник аліменти сплачує нерегулярно , внаслідок чого станом на 31.03.2016 р. утворилась заборгованість в розмірі 72973 грн 75 коп.

Представник відділу ДВС Комсомольського МУЮ в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Зацікавлені особи в судове засідання не зявились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не обґрунтоване і до задоволення не підлягає.

Згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.04.2009р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, на підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист № 2-534/10 .

Згідно ст. 3 ЗУ « Про виконавче провадження» видані судом виконавчі листи , підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою. Згідно з ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням відділу державної виконавчої служби.

Невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На підставі зазначеного можливо зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Державний виконавець не надав суду доказів щодо вчинення ним усіх передбачених законом виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду. Фактично до подання , як докази на обґрунтування подання додаються лише довідки розрахунки про розмір заборгованості боржника ОСОБА_1

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»(з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов'язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1ст.6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч.2,4ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон, державний виконавець не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за кордон.

Таким чином, подання відділу ДВС Комсомольського МУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України є безпідставним.

На підставі викладеного та керуючись ст.11, 12 ЗУ «Про виконаче провадження»ст. 377-1 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В поданні відділу ДВС Комсомольського МУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує,апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис ОСОБА_4

З оригіналом вірно:

Суддя Т.О.Куц