Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3285/15-ц

Номер провадження: 2/511/122/16

04 травня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

при секретарі судового засідання Кирилова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради, який в подальшому уточнив (а.с.64-65) та просив суд винести рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с.Мале, вул. Рокосовського, №6 Роздільнянського району Одеської області, який складається «А» - житловий будинок загальною площею 16,5кв.м., житловою площею 14.20кв.м., «Б» - сарай, І цистерна, після смерті ОСОБА_3, який помер 03.01.2003 року.

Свої вимоги мотивував тим, що при зверненні до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримав відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Для визнання права власності на вказаний будинок він змушений був звернутися до суду, просив його позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник позивача - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, суду пояснила, що після смерті 03.01.2003 року ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку. Померлий залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповідав позивачу. Оскільки при зверненні до нотаріуса зясувалося, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок, тому було рекомендовано звернутися з позовом до суду. В подальшому до суду надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за її відсутністю та відсутністю позивача.(а.с.101).

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином. До суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги ОСОБА_1 визнають та просять розглянути справу у відсутність представника ОСОБА_2 сільської ради.(а.с.98).

Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали спадкової справи, враховуючи думку відповідача яку вони виклали в своїй заяві, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, помер 03 січня 2003року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 321741, виданого ОСОБА_2 сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 03.01.2003 року на підставі актового запису № 2.(а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими спорудами, які розташовані по вул. Рокосовського, № 6, в с. Мале, Роздільнянського району Одеської області. Житловий будинок складається з "А" - житлового будинку загальною площею, 16,5 кв.м, житловою площею 14.20 кв.м, "Б" - сарай, І цистерна, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року.

Ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття.

При житті ОСОБА_3 залишив заповіт від 15 березня 2002 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 23, згідно якого померлий заповідав все його майно нерухоме та рухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом мати право позивачу ОСОБА_1І.(а.с.12). Вказаний заповіт є чинним.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу в Одеській області з заявою про прийняття спадщини 10 листопада 2014 року, яка була зареєстрована за № 569, на підставі якої була заведена спадкова справа №173/2014 (а.с.33-57).

Відповідно до листа нотаріуса вих. № 181/02-14 від 11.03.2015 року ОСОБА_3 отримав відмову приватного нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезазначений житловий будинок. (а.с.13).

За змістом розділу VII ЦК УРСР прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст.550 ЦК , якщо спадкоємець в установлений ст.549 ЦК строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно.

Дійсно, при житті ОСОБА_3 не зареєстрував житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, село Мале, вулиця Рокосовського, будинок №6 та просто володів ним.

Судом встановлені факти належності померлому вказаного житлового будинку, які підтверджується:

- довідкою виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 04.09.2015 року за №933 та випискою з погосподарської книзі ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області за 2001-2005 роки (№ 10 стр.6), підтверджується, що житловий будинок, який розташований за адресою: село Мале, вул. Рокосовського, буд. №6, Роздільнянського району Одеської області числиться за ОСОБА_3С.(який помер 03.01.2003 року). (а.с.14-17);

- довідкою виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 04.09.2015 року за №934, що ОСОБА_3, був зареєстрований і постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня своєї смерті 03.01.2003 року. Разом з ним за вищевказаною адресою до дня його смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований.(а.с.15);

- виписками з по господарських книг ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області за 1950-1952р.р. №9 стр.7 головою домогосподарства була ОСОБА_6, за 1991-1995 роки за №15 стр.11, (особовий рахунок 980), 2006-2010р.р. №13, стр.4, 2001-2005р.р. №6 стор.107), головою домогосподарства до дня смерті був ОСОБА_3С.(а.с.67-68):

- відповіддю ФОП ОСОБА_7 на запит ОСОБА_1, було повідомлено, що інвентаризацію житлового будинку № 6, розташованого по вул. Рокосовського, в с.Мале, Роздільнянського району Одеської області який належав ОСОБА_3, було проведено згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 та виданий технічний паспорт від 17.02.2015 року. Правовстановлюючий документ на будинок відсутній. Державний реєстрація прав власності на нерухоме майно не проводилась. Самочинні добудови, реконструкції тощо відсутні.(а.с.21,77-80);

- довідкою виданою ОСОБА_2 сільською радою Роздільнянського району за №80 від 25.01.2016 року, також підтверджується факт проживання ОСОБА_3 в житловому будинку за адресою: с. Мале, вул. Рокосовського, 8 Роздільнянського району Одеської області з моменту народження і до дня смерті 03.01.2003 року. Житловий будинок збудований в довоєнні роки(приблизно в 1909 році). Біля житлового будинку числиться земельна ділянка, розміром 0,28га з них: 0,25га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд(присадибна ділянка) та 0,03га для ведення особистого селянського господарства, яка була виділена рішенням правління колгоспу ім. Калініна.(а.с.84).

- звітом про ринкову вартість житлового будинку від 17.05.2015 року, згідно якого ринкова вартість житлового будинку, розташованого в с.Мале по вул. Рокосовського, №6, Роздільнянського району Одеської області складає - 10390грн.(а.с.22).

З огляду копії спадкової справи № 173/2014, заведеної після смерті ОСОБА_3, який помер 03.01.2003 року, вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом 10.11.2014 року. Спадкоємців передбачених ст.1241 ЦК України не має. (а.с.33-57).

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради за №509 від 28.04.2016 року, позивач ОСОБА_1 користується земельною ділянкою, розміром 0,28га біля житлового будинку в с.Мале, вул.. Рокосовського, №6, Роздільнянського району Одеської області з 2003 року і по теперішній час проводить поточний ремонт будинку, обробляє земельну ділянку та сплачує всі необхідні платежі, тобто ОСОБА_1 фактично вступив у володіння спадковим майном. (а.с.100).

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, до даних спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу, які діяли на момент смерті вищевказаної особи, тобто ЦК в редакції від 1963 року.

Статтею 526 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, передбачено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 554 ЦК України в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

З наданих суду документів вбачається, що позивач отримав спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Окрім того, ОСОБА_1 отримав у спадщину право на земельну частку (пай) після померлого ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 55).

Таким чином, відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України позивач є спадкоємцем майна померлого, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, до складу якого ввійшов спадковий будинок з відповідними господарськими спорудами в с.Мале по вул. Рокосовського, № 6, Роздільнянського району Одеської області який складається: «А» - житловий будинок загальною площею 16,5кв.м., житловою площею 14.20кв.м., «Б» - сарай, І цистерна та земельна ділянка. Це надає позивачу право вимагати, а суду визнати за ним право приватної власності на майно померлого ОСОБА_3 (житловий будинок), як за спадкоємцем за заповітом у розумінні положень ст.ст. 548, 549 ЦК України оскільки позивач фактично прийняв спадщину та за цей період не відмовився від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину.

Отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості через ту обставину, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судові витрати позивачем сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 130, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції ЗУ 1963 року), суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності по праву спадкування за заповітом, на житловий будинок з господарчими спорудами, розташований в с. Мале, вул. Рокосовського, № 6, Роздільнянського району Одеської області, який складається з "А" - житлового будинку загальною площею, 16,5 кв.м, житловою площею 14.20 кв.м, "Б" - сарай, І - цистерна, після смерті ОСОБА_3, який помер 03.01.2003 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Іванова