Справа № 658/2583/15-ц
(провадження № 2/658/34/16)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретарів Берднікової С.В., Завізьон С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Каховки Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31 березня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що у березні 2015 року вона вирішила продати квартиру АДРЕСА_1, яка їй належить на підставі договору купівлі-продажу від 18 вересня 2013 року. Між позивачем та ОСОБА_2 було узгоджено вартість квартири, у звязку з чим ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 завдаток у розмірі 1000 доларів США. 23 березня 2015 року покупець (ОСОБА_2В.) запропонував надати йому оригінал договору купівлі-продажу від 18 вересня 2013 року для перевірки його дійсності у нотаріуса. Позивач передала оригінал договору ОСОБА_2, однак всі інші події які відбулись 23 березня 2015 року ОСОБА_1 памятає смутно, що відбувалось у нотаріуса після передавання договору купівлі-продажу ОСОБА_2 не памятає взагалі, проте впевнена, що гроші за квартиру не отримувала від відповідача. В квітні 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізналась, що ОСОБА_2 від її імені 31 березня 2015 року продав квартиру АДРЕСА_2 Е.А.. Однак, будь-яких довіреностей на продаж квартири ОСОБА_2 позивач не надавала, квартиру для огляду ОСОБА_3 не надавала, а тому договір купівлі-продажу від 31 березня 2015 року, на думку позивача, є недійсним.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала на підставах зазначених в позові, додатково пояснила, що 23.03.2015 перед поїздкою до нотаріуса вона дуже погано себе почувала, випила одну пігулку вдома, потім в автомобілі за пропозицією представника покупця - жінки на ім.»я ОСОБА_5, випила ще одну пігулку знеболюючого після чого нічого не пам»ятає. Наступного дня поїхала до м.Херсона, де працює, до нотаріуса чи інших осіб з приводу того, що відбувалось 23.03.2015 в нотаріальній конторі не зверталась, хоча і стверджує, що нічого не пам»ятає. Від ОСОБА_2, якого вважала покупцем квартири, отримала завдаток в сумі 1000 доларів США, які віддала агентству з нерухомості для придбання помешкання в м.Херсоні, і вже в квітні дізналась, що квартира продана відповідачу.

Представники позивача позовні вимоги підтримали та доповнили, вказавши що доказом зловмисної домовленості також являється ціна квартири, зазначена в спірному договорі в чотири рази меншою, ніж обумовлена сторонами. Па підставі ст.. 203,205, 232 ЦК України просили визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31 березня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3А недійсним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала пояснила, що ОСОБА_1 вона дійсно ніколи не бачила, при неодноразовому огляді квартири перед її придбанням позивача в квартирі не було, там мешкали люди похилого віку, квартиру показувала та вела всі переговори ОСОБА_5, при оформленні договору від позивача діяв на підставі довіреності ОСОБА_2 Перевірка документів, оформлення спірного договору та передача коштів відбувалась у нотаріуса і не викликала ніяких сумнівів. Квартиру придбала за 13 000 доларів США, при цьому 200 доларів США передала ОСОБА_2 в якості завдатку в присутності свідків та під розписку, інші кошти були передані також ОСОБА_2 в нотаріальній конторі.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 зазначивши, що підстави для визнання позову недійсним, вказані позивачем не знайшли свого підтвердження, ОСОБА_3 являється добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, у зв»язку з чим просила відмовити в задоволенні позову.

Приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилась, надала суду заяу з проханням розглядати справу за її відсутності.

Вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи сторін, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Так, судом встановлено, що 23 березня 2015 року ОСОБА_1, шляхом видання нотаріально завіреної довіреності № 314, уповноважила ОСОБА_2 діяти в її інтересах на її користь та розпоряджатися квартирою № 82 по проспекту Ворошилова, 5 в м. Каховка, яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Ч.1 ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

31 березня 2015 року між ОСОБА_1, від імені якої діяв ОСОБА_2 на підставі довіреності, та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_4 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Оглядом кримінального провадження №0001415 від 15.04.2015 встановлено, що ОСОБА_1 звернулась в Дніпровський РВ Херсонського МУ УМВС України в Херсонській області з заявою про вчинення відносно неї шахрайський дій та заволодіння грошовими коштами. Досудове розслідування тримає, допитаний в якості свідка по даному кримінальному провадженню ОСОБА_2 пояснив, що за проханням ОСОБА_1 допомогав їй в оформленні та продажу квартири АДРЕСА_3, для чого остання виписала на його ім.»я довіреність, а він передав їй 1000 доларів США в якості завдатку за продаж квартири. Покупцем квартири стала ОСОБА_3, яка придбала вказану квартиру за 13 000 доларів США, при цьому 11000 доларів США ОСОБА_3 передала йому в присутності нотаріуса, з яких він 10 000 доларів США того ж дня віддав ОСОБА_1, про що складено розписку, яка міститься в матеріалах кримінального провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала написання нею вказаної розписки, однак пояснила, що розписка була написана при передачі авансу в сумі 1000 доларів США, сума була написана нею помилково, тому після цієї розписки було написано іншу розписку на 1000 доларів США, відсутність дат на розписках та не повідомлення суду з початку судового розгляду про існування розписки на суму 10 000 доларів США пояснити не змогла.

В свою чергу ОСОБА_3 надала суду розписку про передачу нею 200 доларів США ОСОБА_2 28.03.2015 в якості завдатку за квартиру в рахунок її виплати в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що дізнавшись, що в м.Каховці продається квартира, повідомив про це ОСОБА_3, яка шукала квартиру для придбання. З нею в подальшому приїздив оглядати цю квартиру. Демонструвала квартиру дівчина ОСОБА_5, яка поводилась як продавець. Підтвердив передачу завдатку за квартиру в сумі 200 доларів США, оскільки сам передавав кошти та повертав відповідачці розписку.

Відповідно до ст. 203, 204, 205 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 208, 209 та 210 ЦК України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель", на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно вимог цивільного законодавства вчиняється у письмовій формі з обовязковим нотаріальним посвідченням та відповідною державною реєстрацією

Згідно ст. 215 Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Обґрунтовуючи недійсність договору купівлі-продажу квартири від 31 березня 2015 року ОСОБА_1 посилається на ст. 232 ЦК України.

Відповідно до ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв'язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Як встановлено матеріалами справи, 23 березня 2015 року ОСОБА_1, шляхом видання нотаріально завіреної довіреності № 314, уповноважила ОСОБА_2 діяти в її інтересах на її користь та розпоряджатися квартирою № 82 по проспекту Ворошилова, 5 в м. Каховка, яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 розяснено, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

З'ясовуючи, чи вчинено спірний правочин внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, суд зазначає наступне.

Представник має діяти в інтересах особи, яку він представляє. Тому якщо він вступив у зловмисну домовленість з другою стороною і діяв при цьому у власних інтересах, нехтуючи інтересами особи, яку він представляв, і це доведено належними засобами доказування, то такий правочин має визнаватися судом недійсним.

При цьому, представник, вчиняючи правочин, не виражає власну волю. Його завдання полягає в тому, щоб реалізувати волю особи, яку він представляє.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_1 посилається на розписку про отримання нею лише 1000 доларів США, однак в розписці відсутня дата її укладання, не зазначені свідсвідки та ОСОБА_2 зазначено як покупця.

ОСОБА_2 у своїх показах, наданих слідчому СВ Каховського ВП ГУНП в Херсонській області не підтвердив будь-якої домовленості з відповідачем, пояснив, що діяв на прохання та в інтересах ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 зі сторони позивачів в судовому засіданні пояснила лише, що ОСОБА_3 приходила до квартири АДРЕСА_1, оглядала її як покупець, квартиру демонструвала жінка на ім»я ОСОБА_5, яка наказувала їй мовчати. В день коли ОСОБА_1 повернулась від нотаріуса, остання себе дуже погано почувала, та нічого їй не повідомила.

Посилання представника позивача на відмінність суми вартості квартири в договорі купівлі-продажу від 31.03.2015 та її дійсної вартості, при наявності розписки ОСОБА_1 про отримання нею 10 000 доларів США, написання якої остання не спростовує, а пояснює опискою, суд до уваги не приймає.

Інших доказів на підтвердження заявлених вимог позивачем не надано.

Отже, позивачем не доведено, що представник за правочином - ОСОБА_2 вступив у зловмисну домовленість із другою стороною- Касимовою Е.А. і діяв при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє (в межах даної справи), тому суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 31.03.2015 відповідає нормам чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 232, 237, 238, 1011ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_8, третя особа приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Суддя І. Г. Батовріна