Справа №612/ 578/15-ц
Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 р. смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Мороза О.І., при секретарі Коняєвій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі Громадської організації «Законність і правопорядок» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Самара» Близнюківського району Харківської області, Комісії з врегулювання майнових відносин колишнього КСП «Червона Самара» Близнюківського району Харківської області про виділення майнового паю в натурі, визнання права власності на майно, третя особа Верхньосамарська сільська рада Близнюківського району Харківської області,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Самара» Близнюківського району Харківської області, Комісії з врегулювання майнових відносин колишнього КСП «Червона Самара» Близнюківського району Харківської області в особі голови комісії ОСОБА_2 в якому просить зобовязати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Самара» Близнюківського району Харківської області (надалі СТОВ «Самара»), виділити йому в натурі майно на загальну суму 8150,00 грн. а саме:САЗ -3507, державний номер 12-21, балансовою вартістю 3000,00 грн.; культиватор КРН -5,6 1986 року випуску, інвентарний номер 187, балансовою вартістю 1300,00 грн.; причеп «ПТСС-4» 1987 року випуску, інвентарний номер 169, балансовою вартістю 1550,00 грн.; борону важку/50/, балансовою вартістю 2500,00 грн.; борону середню/30/, балансовою вартістю 1500,00 грн.; ваги складські(СТФ САМАРА), 1990 року випуску, балансовою вартістю - 300,00 грн.

Крім того просить визнати за ним право власності на це майно.

В обґрунтування позову посилається на наступне.

На підставі Свідоцтв про право власності на майновий пай в майні колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Червона Самара» Близнюківського району Харківської області (надалі КСП «Червона Самара») серії ХА №100431 від 21.06. 2001 року та ХА №198446 від 25.12.2013 він є власником частки майнового паю відповідно у сумі 2263,00 грн.( 0.0276 %) та 7040,00 грн. (0.0276%).

КСП «Червона Самара» припинило свою діяльність. Правонаступником його є СТОВ «Самара» що підтверджене листом №01-/48/179 від 17.12.2014 року Архівного відділу Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області. Згідно статуту СТОВ «Самара» воно є юридичним правонаступником КСП «Червона Самара»

в обсягах частини майна що перейшло до управління СТОВ «Самара» внаслідок реорганізації КСП «Червона Самара».

Зазначене майно перебуває в оренді СТОВ «Самара», що вбачається з договору оренди майнових паїв, який йому було надано СТОВ «Самара».

ОСОБА_1 письмово звертався до СТОВ «Самара» з проханням про виділення йому цього майна в натурі але було відмовлено з посиланням на те, що це питання комісії з вирішення майнових питань яка затверджена рішенням звітно-виборчих зборів уповноважених членів КСП «Червона Самара» (протокол №1 від 25.01. 2000 р.) З цього ж питання він неодноразово звертався до голови цієї комісії але відповіді не отримав.

Правове обґрунтування позову зводиться то того, що Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (п.п.6.7 ст.31,ст.ст.7,9), Указом Президента України від 29.01.2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», передбачено що пай є власністю члена підприємства які рівні у своїх правах та мають право на вільне здійснення права власності на паї. Право розпорядження своїм правом вони мають після припинення членства в підприємстві. Пай може бути отримано натурою, грішми або цінними паперами.

У судовому засіданні 11. 11. 2015 представник СТОВ «Самара» адвокат ОСОБА_3 наполягав на тому, що СТОВ «Самара» не є належним відповідачем по справі. Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 проти заміни відповідача заперечували і заявили клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Комісію з врегулювання майнових відносин колишнього КСП «Червона Самара» в особі голови, що ухвалою суду від 11.11. 2015 року і було задоволено(а.с.122).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 на задоволенні позову наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Вони пояснили, що ОСОБА_1 з приводу виділення майна дійсно звертався і до директора СТОВ «Самара» і до голови комісії ОСОБА_2 але питання не було вирішене, а тому і виникла потреба звертатися до суду з цивільним позовом. ОСОБА_1Г визнав, що співвласників майна КСП «Червона Самара» майже 800 осіб. Вони у своїх правах рівні. Він якихось преваг не має. До складу майна входять техніка, будівлі, споруди, худоба. В рахунок майнового паю він отримував послуги з оранки, культивації, також отримував продукцію - сіно тощо. Участь у зборах де обиралася комісія він приймав.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що звернення ОСОБА_1 до суду викликане тим, що той не може реалізувати право на отримання майна іншим чином. Його звернення з цього приводу до СТОВ «Самара» та Комісії не були реалізовані. Комісія бездіє. Спірне майно перебуває в оренді СТОВ «Самара». Із складу майна вибула худоба, а тому структура майнового паю порушена. Надані відповідачами докази щодо структури паю є неналежними і судом до уваги братися не повинні.

У судовому засіданні та в письмових запереченнях на позов (а.с.62-67,91-99) представник СТОВ «Самара» адвокат ОСОБА_5, заперечуючи проти позову, посилався на таке. Позивач ОСОБА_1 приймав участь у реформуванні КСП «Червона Самара». Зокрема він був присутнім на звітно-виборних зборах підприємства 25.01. 2000 року. На цих зборах було обрано комісію з врегулювання майнових відносин до компетенції якої входить питання визначення майна, яке буде передаватися колишнім членам КСП в рахунок майнових паїв. Збори вирішили в особі уповноваженого ОСОБА_6 підписати договір оренди майна. В особі ОСОБА_6, від імені співвласників майна, 10.11. 2007 року і був укладений договір оренди цього майна із СТОВ «Самара», дію якого продовжено до 10.09.2017 року. Зазначив, що відповідно до

Указу Президента України від 29.01.2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №253 від 11.04.2013 року «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» виділення майна окремим співвласникам здійснюється підприємством правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. У судовому порядку це питання має вирішуватися у разі якщо підприємством правонаступником (користувачем) не виконується рішення зборів. Зазначає що цей порядок позивачу відомий оскільки він у позові посилається на Положення про комісію з організації вирішення майнових питань… Рішення зборів про виділення майна позивачу суду не надано. Це єдиний орган який має право вирішувати питання виділення майна остаточно. СТОВ «Самара» таких повноважень немає. Таких повноважень не має і Комісія. Структура пайового фонду була затверджена зборами співвласників і змінена у 2005 році також за рішенням зборів.

Звернувшись до суду з такими вимогами, позивач порушує права інших співвласників мати у власності майно не гіршої якості та кількості.

Голова Комісії з врегулювання майнових відносин колишнього КСП «Червона Самара» (надалі Комісія) ОСОБА_2 у судовому засіданні та письмових запереченнях на позов (а.с.179-187), проти задоволення позову заперечував та пояснив що співвласниками майна колишнього КСП «Червона Самара» є 854 особи. Майно має виділятися відповідно до структури пайового фонду, яка була уточнена зборами співвласників 08.01. 2005 року у звязку із виключенням із фонду майна основного стада. ОСОБА_1 на цих зборах був присутній. Підтвердив що ОСОБА_1 дійсно звертався до Комісії але ставив питання про скликання зборів співвласників, що не є компетенцією Комісії. В іншому посилаються на ті ж обставини на які вказує у своїх як усних так і письмових запереченнях представник СТОВ «Самара».

Представник Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області ОСОБА_7 також проти задоволення позову заперечувала, вказуючи що майно має виділятися окремим особам відповідно до структури пайового фонду зборами співвласників.

Вислухавши пояснення сторін, представників відповідача та третьої особи, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними і допустимими, суд приходить до висновку про необхідність у задоволені позову відмовити повністю, виходячи із наступного.

Судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено. ОСОБА_1 на підставі Свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) в майні колишнього КСП «Червона Самара», серії ХА №100431 від 21.06. 2001 року та ХА №198446 від 25.12.2013року є власником майнового паю відповідно у сумі 2263,00 грн.( 00276 %) та 7040,00 грн. (0.0276%), що підтверджено фотокопіями цих свідоцтв ( а.с.8).

Відповідно до рішення звітно-виборчих зборів уповноважених членів КСП (протокол №1 від 25.01. 2000 року), 25.01. 2000 року КСП припинило свою діяльність. Рішенням цих же зборів (п.4), ОСОБА_6 обрано як уповноваженого від співвласників майна на передачу майна засновникам (а.с.68-71).

СТОВ «Самара» є юридичним правонаступником КСП в обсягах частини майна, що перейшла до управління товариства. Зазначене, з посиланням на статут СТОВ «Самара», підтверджене листом №01-/48/179 від 17.12.2014 року Архівного відділу Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області (а.с.9).

Рішенням зборів пайовиків КСП «Червона Самара» від 15.03. 2001(протокол №1) було обрано Комісію з врегулювання майнових відносин в кількості 19 членів та затверджено «Положення про комісію з організації і вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування» (надалі Положення). У списку учасників зборів ОСОБА_1 під №343(а.с.72-79).

Рішенням зборів пайовиків КСП «Червона Самара» від 08 червня 2001 року (Протокол №2) було затверджено звіт інвентаризаційної комісії з уточнення вартості майна, список осіб які мають право на майнові паї, акт розрахунку уточненого пайового фонду з додатками, уточнену структуру пайового фонду, відомості розрахунку уточнених індивідуальних паїв членів КСП, порядок компенсації вартості майнових різниць, перелік майна яке буде передаватися пайовикам в рахунок майнових паїв.

Крім того задоволена заява ОСОБА_8 про виділення паю в натурі. Їй виділене певне майно в натурі відповідно до структури пайового фонду. У списку учасників зборів ОСОБА_1 під №219 (а.с.80-90).

Рішенням зборів співвласників майна від 03.03.2005 (протокол №1) була затверджена уточнена структура пайового фонду без зміни його суми, оскільки співвласниками була надана згода на виведення основного стада з пайового фонду. В структурі пайового фонду:

-будівлі, споруди та передавальні пристрої - 4531586 грн. (53%);

-транспортні засоби, техніка та автомобілі - 1570637 грн.(19,1%);

-незавершені капітальні вкладення -15812 грн (0.2%);

-фінансові активи - 86819 грн. (1.1%);

-запаси та витрати 1404520 грн.(17,1%);

-інше - 357972 грн. (4.3%.);

-основне стадо 423939грн. (5.2%).

Загальна сума пайового фонду - 8211285 грн. (100%)

У списку учасників зборів ОСОБА_1 під №144 і в окремому списку співвласників які дають згоду на виведення основного стада він під №72 з особистим підписом (а.с.188-198).

Із листа СТОВ «Самара» від 09.04.2015 №25 вбачається, що вони повідомили ОСОБА_1 про те, що СТОВ «Самара» є приватним підприємством, яке створене за рахунок власних коштів засновників. Коштів та майна будь-яких інших осіб в статутному фонді підприємства немає. Майно співвласників колишнього КСП «Червона Самара» ними орендується. Розяснено що питання виділення майна в натурі не віднесено до їх компетенції, а можуть бути вирішені створеною комісією з питань майнових відносин (а.с.10-11).

Із письмовими заявами від 28.05.2015 та 22.06. 2015 ОСОБА_1Г звертався до голови Комісії ОСОБА_2 (отримані ним відповідно 06.06. 015 та 26.06.2015) в яких просив у місячний термін з отримання цих заяв зібрати загальні збори на яких вирішити питання про виділення йому майна, зазначеного в позовній заяві (а.с.34-37).

На запит Громадської організації «Законність і правопорядок», Верхньосамарська сільська рада Близнюківського району Харківської області повідомила, що головою Комісії з вирішення майнових питань КСП «Червона Самара» є ОСОБА_2. Ними надано і долучено позивачем до справи Перелік співвласників із зазначенням розміру майнової частки та перелік майна яке передане в оренду СТОВ «Самара» до якого входить і майно на яке претендує ОСОБА_1

Отже на час розгляду справи спірне майно є в натурі і перебуває в оренді СТОВ «Самара».

Зазначені вище обставини сторонами не оспорювалися і визнані.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншим особами які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 5,7-9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року, майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і його пайовий фонд складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження).

Оскільки чинним законодавством передбачено рівність прав та обов'язків членів КСП щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, то і право громадян вимагати виділення їх частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини члена КСП, зокрема, щодо виділення-отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення, також мають ґрунтуватися на принципі рівності прав та обов'язків зазначених сторін.

Частиною 3 ст.9 вказаного Закону передбачено, що у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

Такий же підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід із цих підприємств (у процесі їх реформування з майновими паями з метою створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки».

Згідно з п.8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих КСП, затвердженому наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, чинному на час виникнення спірних правовідносин, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в одним із таких способів, зокрема, об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у

спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу.

Відповідно до п.9 цього Порядку виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів власників.

Підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Аналогічний порядок передбачено і чинною на цей час Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02. 2001 №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки». Зокрема пунктом 4 «Типового положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки» передбачено, що: комісія вносить пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів із складу майна реорганізованого

підприємства та передачі їх у спільну власність(підпункт 10);

Рішення комісії оформляються протоколом, що підписується головою і секретарем комісії, а затверджується зборами співвласників у порядку, встановленому співвласниками (пункт -15).

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні стверджує, що відсутні належні докази щодо структури пайового фонду КСП та позивача, а тому цю структуру не можна враховувати.

Суд із цим не погоджується оскільки у судовому засіданні було вивчено зазначені вище протоколи зборів пайовиків КСП в яких безпосередньо брав участь позивач, а отже йому рішення зборів відомі і він це не заперечував у суді.

Раніше затверджена структура пайового фонду рішенням зборів від 03.03. 2005 року була змінена. Оригінал документа «Уточнена структура пайового фонду КСП «ОСОБА_9 №2 на 03.03.2005 року» був у судовому засіданні вивчений (а.с.193). Із вищенаведених відомостей про структуру пайового фонду вбачається, що зокрема будівлі, споруди та передавальні пристрої в структурі складають 53%, а транспортні засоби та техніка займають лише 19,1% .

Позивач ОСОБА_1 просить виділити йому 100% з майна яке в структурі складає 19,1 %. Задоволення такого клопотання призведе до безумовного порушення прав інших співвласників.

Про врахування структури пайового фонду свідчить зокрема і те, що наведеним вище Рішенням зборів пайовиків КСП «Червона Самара» від 08 червня 2001 року (Протокол №2), була задоволена заява ОСОБА_8 про виділення паю в натурі. Майно їй виділене в натурі відповідно до структури пайового фонду. Позивачеві це відомо.

Крім того судом встановлено, що рішення зборів співвласників про виділення паю позивачу не приймалося, що не оспорюється позивачем.

Позов пред'явлено до відповідача СТОВ «Самара» в оренді якого перебуває спірне майно та до Комісії.

Притяги до участі співвласників майна колишнього КСП позивач та його представник у судовому засіданні відмовилися.

Разом із тим за їх заявою до участі у справі була залучена Комісія, інтереси якої представляв її голова ОСОБА_2 Під час розгляду справи встановлено що Комісія діє на підставі Положення, затвердженого співвласниками майна на зборах 15.03.2001 в яких участь позивач ОСОБА_1 приймав.

Зі змісту Положення, яке було вивчене у судовому засіданні, встановлено, що завданнями Комісії зокрема є :

- п.8 визначення майна, яке буде передаватися колишнім членам КСП в рахунок майнових паїв;

- п11 - організація розподілу майна між колишніми членами в рахунок їх майнових паїв (а.с.77,78).

Отже комісія не наділена правом передавати майно у власність в рахунок майнових паїв окремим співвласникам.

Таке право мають лише збори співвласників майна.

Не відносить до компетенції комісії, як це вбачається із Положення, скликання загальних зборів співвласників. З письмових заяв ОСОБА_1 вбачається що саме з таким проханням він і звертався до голови комісії. Голова комісії ОСОБА_2 пояснив у судовому засіданні що таке клопотання він не вважав коректним саме з цих причин.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що скликання загальних зборів співвласників неможливе. На це звертав увагу суду представник позивача ОСОБА_4

Таке твердження голови комісії суд розцінює як його індивідуальну думку з урахуванням того, що, як зазначалося вище, скликання зборів пайовиків не є компетенцією ні голови комісії ні Комісії в цілому. Крім того, і на цьому наголошував представник СТОВ «Самара» адвокат ОСОБА_3, позивачі не скористалися правом і в тому числі під час розгляду справи в суді, звернуться до суду з оскарженням відповідних дій цієї комісії чи голови Комісії.

Наведене вище свідчить, що позивач ОСОБА_1 обізнаний з тим, що виділення йому майна в натурі має вирішуватися саме за рішенням зборів усіх співвласників майна КСП. Про це свідчить і те, що звертаючись до голови Комісії ОСОБА_2 він просив саме «зібрати загальні збори співвласників майнового паю колишнього КСП «Червона Самара» Близнюківського району Харківської області, на яких вирішити питання про виділення майна в натурі…».

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого

значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Отже належними та допустимими доказами позивач свої вимоги не довів, а відповідачі їх спростували, а тому у задоволенні позову як в частині визнання права власності на спірне майно так і в частині зобовязання про його виділення, необхідно відмовити.

При поданні позову судовий збір позивачем сплачено. Доказів щодо понесення удових витрат відповідачами не надано.

А тому керуючисьст.41 Конституції України, ст.ст.16,316 ЦК України, ст.ст. 5,7-9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», ст.ст. 5, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Самара» Близнюківського району Харківської області, Комісії з врегулювання майнових відносин колишнього КСП «Червона Самара» Близнюківського району Харківської області про виділення майнового паю в натурі, визнання права власності на майно, третя особа Верхньосамарська сільська рада Близнюківського району Харківської області, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Мороз