АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/7430/2016 головуючий у 1-й інстанції: Виниченко Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Поліщук Н.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року у задоволенні заяви ПАТ "Укрсоцбанк", заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Укрсоцбанк", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Скаржник зазначає, що справа, в якій було постановлене рішення Постійно діючого Третейському суді при Асоціації українських банків у справі №727/15 від 19 травня 2015 року, не пов'язана із захистом прав споживача, оскільки ОСОБА_1 у розумінні ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" не є споживачем послуг банку; крім того, ОСОБА_2 у даних правовідносинах також не є споживачем, оскільки виступає поручителем відповідного до укладеного договору поруки від 19 грудня 2006 року. Також, судом першої інстанції було безпідставно застосовано правовий висновок Верховного суду України у справі № 6-856цс15, яка не є тотожною до спірних правовідносин.

Представник ПАТ "Укрсоцбанк" - Гуйван І.М. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 19 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 820/2-27/21/04-6/263, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 40000 доларів США, зі сплатою 12,5 процентів річних та визначеним умовами договору порядком погашення суми основної заборгованості.

Крім того, 19 грудня 2006 року між АКБ СР "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 820/3-27/21/02-6/542, відповідно до умов якого останній зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами наявні угоди про передачу спору на розгляд третейського суду, про що зазначено в п. 6.2 договору кредиту № 820/2-27/21/04-6/263 від 19 грудня 2006 року та п. 4.3 договору поруки № 820/3-27/21/02-6/542 від 19 грудня 2006 року.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі №727/15 від 19 травня 2015 року позов ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в сумі 489043 грн. 56 коп., а також витрати по сплаті третейського збору в сумі 5041 грн. 41 коп.

Порядок та підстави видачі виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 2 розділу VІІ-1 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 389-7 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України, п. 2 ч. 6 ст. 56 Закону України "Про третейські суди" суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам", який набрав чинності 12 березня 2011 року, частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Так, рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, ухвалено 19 травня 2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" така справа не підвідомча.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи ПАТ "Укрсоцбанк" у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції правильно виходив із того, що спори між кредитором та боржником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що у зав'язку із прийняттям Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам", який набрав чинності 12 березня 2011 року, на розгляд третейськими судами справ щодо захисту прав споживачів поширюється заборона на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року у справі № 6-2074цс15).

Доводи апеляційної скарги про те, що справа, в якій було постановлене рішення третейського суду, не пов'язана із захистом прав споживача, є необґрунтованими та підлягають відхиленню з урахуванням вищевикладеного.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість постановлення ухвали щодо скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Н.В. Поліщук

Л.Д.Поливач