Справа № 495/2079/16-ц
УХВАЛА

іменем України

"21" квітня 2016 р. Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

судді Заверюха В.О.,

при секретарі Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про роз'яснення рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою у якій просить суд:

- привести виконавчі документи у відповідність до вимог ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження";

- роз'яснити рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2014 року справа №2-242/11, а саме в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1500 грн., чи рішення на користь кожного із стягувачів, або те, що обов'язок стягнення є солідарним.

В обґрунтування заяви зазначено, 09 грудня 2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення по справі № 2-242/11 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Сергіївська селищна рада про визнання порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про знесення самовільно збудованої капітальної огорожі, стягнення моральної шкоди. Зазначеним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень з кожного. Вказане рішення у цій частині набрало чинності. Однак, Малиновським відділом державної виконавчої служби відмовлено у прийнятті виконавчого документу до провадження у зв'язку з тим, що відсутня дата видачі виконавчого листа, а також судом невизначено в якій частині необхідно виконати рішення на користь кожного зі стягувачів або те, що обов'язок стягнення є солідарним. На підставі наведеного ОСОБА_3, ОСОБА_1 просять задовольнити заяву.

В судовому засіданні ОСОБА_3, ОСОБА_1, пояснили, що рішення суду є їм зрозумілим, однак заяву підтримали, та просили її задовольнити, що підтверджується технічним записом судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 грудня 2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення по справі № 2-242/11 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Сергіївська селищна рада про визнання порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про знесення самовільно збудованої капітальної огорожі, стягнення моральної шкоди. Зазначеним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень з кожного. Вказане рішення у цій частині набрало чинності. (том 3, а.с. 15-28, 85-86, 130-131)

Однак, як вбачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-242/11.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України якщо рішення є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

У п. 21 постанови "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 № 14 Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що відповідно до ст. 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вже було зазначено вище заявники в судовому засіданні пояснили, що рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року по цивільній справі № 2-242/11 для них є цілком зрозумілим, а тому суд не вбачає підстав для його розяснення саме за їх заявою.

При цьому суд вважає за необхідним зазначити, що державний виконавець який виносив постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01.02.2016 року, на яку посилаються заявники, взагалі не зазначав, що йому вказане вище судове рішення є не зрозумілим. Зазначивши при цьому, що у відповідно до резолютивної частини виконавчого документу суд вирішив: стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн., при цьому не вирішив і якій частині необхідно виконати рішення на користь кожного зі стягувачів або те, що обовязок стягнення є солідарним.

Суд не може погодитися з такою позицією державного виконавця, так як у виконавчому листі № 2-242/11 зазначено: стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. з кожного.

Окрім того, звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_3, ОСОБА_1 просять привести виконавчі документи у відповідність до вимог ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", посилаючись при цьому на положення ст. 369 ЦПК України.

Суд вважає необхідним також відмовити у задоволенні у цій частині вимог, оскільки цивільно-процесуальним законодавством, у відповідності до якого суд розглядає дану заяву, не передбачено можливості судовим рішенням приводити виконавчий документ у відповідність до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".. Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

У своїй заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зазначають, що отримані ними виконавчі листи, які вони додали до заяви, не містять дату їх видачі, а не те, що у виконавчих листах допущена будь-яка помилка, що в свою чергу не надає суду права розглядати заявлені вимоги саме в розрізі ст. 369 ЦПК України.

При цьому суд також не може погодитися з такими твердженнями заявників, так як вони повністю спростовуються доданими ними ж до своєї заяви, з якою вони звертаються до суду, виконавчими листами, в кожному з яких, зазначена дата видачі, а саме: 18.12.2015 року.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 про роз'яснення рішення суду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 221, 369 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про роз'яснення рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом пяти днів, з дня його проголошення.

Суддя