Номер провадження: 22-ц/785/4187/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.04.2016 року,

встановила:

12.08.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути на свою користь з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 4000,00 грн. щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути на її утримання аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 07.08.1993 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають трьох спільних дітей: доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Шлюбні відносини сторони фактично припинили у червні 2015 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. З позивачкою проживають молодші діти, сини Нікіта та Артемій, які перебувають на її вихованні. На даний час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, будь-якого заробітку не має. Дана ситуація ускладнюється тим, що наймолодший син ОСОБА_5 важко хворіє, йому встановлено інвалідність та для його лікування потрібні значні кошти. Позивачка зазначала, що відповідач матеріальну допомогу на утримання та виховання дітей дає нерегулярно. При цьому позивачці відомо, що відповідач є приватним підприємцем, здійснює торгівельну діяльність і отримує відповідний прибуток.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 від усіх видів його доходів на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.08.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що стягнувши аліменти з відповідача у частині від заробітку суд першої інстанції вийшов за межи заявлених позовних вимог, що є порушенням чю1 ст. 11 ЦПК України. Крім того, ОСОБА_3 вважає необґрунтованою відмову районного суду у задоволені вимог про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку з посиланням на те, що на день винесення судового рішення дитині вже виповнилось три роки, адже з позовом вона звернулася 12.08.2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Судом встановлено, що 07 серпня 1993 року Виконавчим комітетом Вознесенської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до Тимчасового посвідчення від 05.02.2016 року №143 вбачається, що позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації та їй призначена допомога з 01.09.2015 року по 01.02.2019 року, як матері дитини інваліда, а саме сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Позивачка зазначала, а відповідач не заперечував проти факту того, що з червня 2015 року сторони фактично шлюбні стосунки припинили.

Відповідач є платник єдиного податку фізичної особи підприємця.

Загальна сума річного доходу відповідача у 2014 році становила 60000,00 грн., що в середньому складає 5000,00 грн. на місяць.

Згідно наданої представником відповідача ОСОБА_7 №13/15-531707 наданої Державною податковою інспекцією у Приморському районі міста ОСОБА_8 від 13.01.2016 року сума доходу ОСОБА_3 за 2015 рік складає 30000,00 грн.

Частково задовольняючи позов районний суд виходив з того, що на час постановлення судом рішення по даній справі, наймолодшому спільному сину ОСОБА_5, 07 лютого 2013 року, виповнилось три роки, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення молодшим сином трьохрічного віку, такою, що задоволенню не підлягає. Крім того що враховуючи пріоритетність прав всіх дітей відповідача на достатнє забезпечення їх потреб, матеріальне становище відповідача, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та встановити щомісячний розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина 2 ст. 84 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

Домовленості між батьками щодо визначення способу виконання обовязку утримувати дитину не досягнуто.

За таких обставин, відповідно до положень частини 1 статті 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно заперечень на позов та поясненням самого відповідача, будучи підприємцем він має мінливий дохід, отже суд першої інстанції неправомірно відмовив в обраному позивачем захисті своїх прав, а саме стягнені аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, наявність у платника аліментів утриманців, інші обставини, що мають значення для справи. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України).

Прожитковий мінімум для дитини до 6 років, закладений держбюджетом на вересень-грудень 2015 року, становить 1167 грн.

30% з цієї суми буде складати 350,1грн.(1167 грн.х30):100% .

Відповідач є працездатною особою, починаючи з 06.06.2005 року зареєстрований як фізична особа-підприємць та займається господарською діяльністю у сфері надання в оренду й експлуатації власного та орендованого нерухомого майна. у нього відсутні утриманці.

Син ОСОБА_5 є дитиною інвалідом (хворіє ДЦР, правосторонній гемипарез, начальна хронічна-резидуальна стадія).

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, щомісячно, починаючи з 12 серпня 2015 року в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень до повноліття Нікіти, тобто до 02 вересня 2025 року а потім в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень до повноліття ОСОБА_5, тобто до 07 лютого 2031 року.

Крім того, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволені вимоги про стягнення з відповідача аліменти на її утримання, посилаючись на те, що на день винесення судового рішення дитині вже виповнилось три роки, виходячи з наступного.

Позивач звернувся до суду 12.08.2015 року, тобто коли син ОСОБА_5 не досягнув 3-віку.

Разом з тим суд першої інстанції в порушення ст. 157 ЦПК України розглянув справу понад 1 місяць, а саме 7 місяців.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Стосовно часу з якого присуджуються аліменти на утримання жінки у випадку проживання з нею дитини, норми закону відсутній.

Однак, згідно частини 8 ст. ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Таким чином необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 12 серпня 2015 року аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, трирічного віку, тобто до 07 лютого 2016 року.

Враховуючи встановлені обставини та керуючись зазначеними нормами права, колегія суддів дійшла висновку що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зроблені з порушення норм матеріального та процесуального права, позов є обґрунтованим, а тому підлягає частковому задоволенню, у звязку з чим, на підставі п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.04.2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, щомісячно, починаючи з 12 серпня 2015 року в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень до повноліття Нікіти, тобто до 02 вересня 2025 року, а потім в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень до повноліття ОСОБА_5, тобто до 07 лютого 2031 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) щомісячно, починаючи з 12 серпня 2015 року аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, трирічного віку, тобто до 07 лютого 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір на користь держави у розмірі 606,32 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: С.О.Погорєлова

ОСОБА_8