Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/324/16-ц
Провадження № 2/280/374/16
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2016 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Щербаченко І. В.,

при секретарі Бондаренко Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить надати дозвіл неповнолітньому сину на виїзд за кордон разом з позивачем без дозволу батька, а також дозволити неповнолітньому сину оформити проїзні документи для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька. Під час судового розгляду позивачем було уточнено позовні вимоги, а саме: позивач просить надати дозвіл неповнолітньому сину на виїзд за кордон разом із позивачем на період з 01 червня 2016 року по 31 серпня 2016 року до таких країн - Республіка Болгарія, Республіка Польща, Румунія, Угорщина, Іспанія; дозволити неповнолітньому сину оформити проїзні документи для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька. В обґрунтування позову вказує, що перебувала у шлюбі з позивачем. Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 05 грудня 2002 року. З часу розірвання шлюбу відповідач по справі участі у вихованні сина не приймає, лише періодично сплачує аліменти за рішенням Рожнятівського районного суду від 29 жовтня 2008 року, не цікавиться життям, навчанням, розвитком сина. Влітку позивач має намір відпочити сімю. Неодноразові звернення про надання добровільної згоди для виїзду за кордон відповідач ігнорує. Перелік країн позивач обґрунтовує тим, що виїзд буде здійснюватися до однієї з країн залежно від можливості оформити проїзні документи.

Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти одноразового виїзду за кордон сина, ОСОБА_4.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивліьного процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився 05 грудня 2002 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 24 грудня 2002 року зроблено відповідний актовий запис №1970, батьками якого є сторони по справі. Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ №195674.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 буор розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №172 від 29 жовтня 2008 року. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданим 29 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рожнятівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, серії 1-НМ №032118.

Позивач також посилається на те, що відпочинок влітку матиме важливе значення для покращення умов належного духовного та фізичного розвитку і виховання дитини, адже останній часто хворіє, що підтверджується копією картки диспансерного хворого та медичного паспорту дитини №02/36 ОСОБА_4.

Позивач зверталася до відподача з листами, в яких висловлювала прохання про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, що підтверджується копіями листів та квитанціями ТДФ УДППЗ УКРПОШТА про відправлення рекомендованих листів з повідомленням.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 157 Сімейного кодексу України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

На підставі 2 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинні бути забезпечені спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б йому розвиватися фізично, розумово, морально та духовно.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно зі статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724) визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених - копій рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

У відповідності до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 158, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виїзд за кордон разом з матірю, ОСОБА_1, у період з 01 червня 2016 року по 31 серпня 2016 року до Республіки Болгарія, Республіки Польща, Румунії, Угорщини, Іспанії.

Дозволити ОСОБА_4 оформити проїзні документи для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька, ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Щербаченко