Дата документу 02.06.2016
ЄУ № 420/550/16-ц
Провадження №2/420/404/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Потапенко Р.Р.

за участю секретарів Гречаної Н.М., Колесник Г.О., Сіренко А.В.

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Матвєєвої Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Енгельса про визнання договору оренди землі розірваним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати розірваними та такими, що припинили свою дію з 01.03.2016 року договори оренди землі, укладені між ним та відповідачем, № 583 від 01.02.2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 6,3244 га (кадастровий номер НОМЕР_2), зареєстрований 20.09.2012 року Відділом Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області за №03838; № 583/1 від 01.02.2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 2,7094 га (кадастровий номер НОМЕР_3), зареєстрований 20.09.2012 року Відділом Держкомзему у Новопсковському районі за № 03837.

Ухвалою суду від 20.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання розірваним та таким, що припинив свою дію з 01.03.2016 року договору оренди землі № 583/1 від 01.02.2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 2,7094 га (кадастровий номер НОМЕР_3), зареєстрованого 20.09.2012 року Відділом Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області за № 03837, залишено без розгляду за заявою представника позивача на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 від 13.01.2010 року йому на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,3244 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована на території Кам'янської сільської ради. Вищевказану земельну ділянку він згідно договору оренди землі № 583 від 01.02.2010 року передав в оренду СТОВ ім. Енгельса строком на 10 років. Пунктом 39 спірного договору передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Позивачем у зв'язку з необхідністю ведення особистого сільськогосподарського виробництва, що зумовлює використання за особистими потребами вказаної земельної ділянки, 24.02.2016 року була направлена на адресу відповідача рекомендованою поштою заява (повідомлення) про розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, яка була отримана відповідачем 01.03.2016 року. Позивач вважає, що спірний договір оренди землі є розірваним згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України з 01.03.2016 року. Відповідач спочатку в усній формі, а потім листом відмовив позивачу у поверненні належної йому земельної ділянки. Позивач вважає, що ним були дотримані усі умови щодо процедури розірвання договору оренди землі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, вважає позов необґрунтованим, просила відмовити у його задоволенні. У запереченні на позов зазначила, що СТОВ ім. Енгельса виконало перед позивачем свій обов'язок по оплаті орендної плати за 2013-2015 роки, а тому відсутні причини для розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Вважає, що згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі», ст. 651 ЦК України підстав для розірвання договору не має. Представник відповідача, посилаючись на умови Типового договору оренди землі, затверджених постановою КМУ від 03.03.2004 № 220, вказує, що у спірному договорі оренди землі не прописано умов розірвання договору оренди землі, а тому необхідно застосовувати приписи ст. 141 Земельного кодексу України. Також, як вважає відповідач, у договорах не визначені механізм розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку та умови настання права на одностороннє розірвання. Зазначила, що дострокове припинення договору оренди порушує задану спеціалізацію сівозмін, що негативно позначається на фінансовому стані підприємства, понесені витрати підприємства на земельні ділянки позивача не будуть покриті майбутнім врожаєм.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до таких висновків.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 від 13.01.2010 року, позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 6,3244 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам'янської сільської ради за межами населеного пункту.

01.02.2010 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та СТОВ ім. Енгельса (орендар) було укладено договір оренди землі №583, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим використанням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів, на території Кам'янської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Відповідно до п.п. 2, 8 зазначеного договору в оренду передається земельна ділянка №583 згідно Акту на право власності НОМЕР_4 загальною площею 6,3244 га строком на 10 років. Вказаний договір був зареєстрований 20.09.2012 року Відділом Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області за № 03838.

Вказані обставини підтверджуються договором оренди землі № 583 від 01.02.2010 року.

Пунктом 37 вищезазначеного договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється, зокрема, у разі розірвання договору.

Згідно п. 38 даного договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до умов п. 39 договору оренди землі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається.

Заявою (повідомленням) від 24.02.2016 року позивач повідомив відповідача про розірвання спірного договору оренди землі в односторонньому порядку з 01.03.2016 року.

Вказана заява отримана відповідачем 01.03.2016 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, і не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні.

Листом за вих. № 36 від 11.03.2016 року відповідач заперечив проти розірвання договору, оскільки це негативно вплине на його діяльність, така відмова стала підставою для звернення позивача з даним позовом.

Правовідносини сторін виникли внаслідок укладення договору оренди землі і є такими, що випливають з земельних правовідносин.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 3 та 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до даних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Таким чином законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору.

Як зазначено вище, пунктом 39 спірного договору оренди землі передбачено розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку.

Даний пункт договору містить можливість одностороннього розірвання договорів, не обумовлюючи таке розірвання настанням будь-яких подій та умов, в тому числі невиконаннями орендарем умов договору, а отже лише за бажанням однієї з сторін.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Укладаючи спірний договір оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом, а тому спірний договір оренди землі є укладеним.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як вбачається з матеріалів справи позивач виявив бажання розірвати укладений з відповідачем договір оренди землі №583, оскільки він є власником земельної ділянки та бажає використовувати її на власний розсуд.

Враховуючи вищенаведене, вимога позивача про розірвання спірного договору оренди землі в односторонньому порядку відповідає чинному законодавству та умовам укладеного сторонами договору оренди землі.

Суд також звертає увагу, що представник відповідача у судовому засіданні визнала, що сторони у справі при укладенні спірного договору були вільними в укладенні договору та визначенні його умов, що сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних та додаткових умов договору, до якого включено, окрім типових умов, і особливі, у т.ч. умови пункту 39. Також представником відповідача було визнано, що умови спірного договору містять можливість одностороннього розірвання договору без настання певних підстав. Не оспорено відповідачем тих фактів, що позивач звертався до відповідача з відповідною заявою про розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку і нею були дотримані всі умови щодо процедури розірвання договору оренди землі, однак відповідач відмовив їй у реалізації цього права; що позивач, як власник земельної ділянки, має право на вільне розпорядження та використання землі за власними потребами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За таких обставин, визнані представником відповідача обставини не підлягають доказуванню. Обмежень повноважень представника відповідача, наданих йому довіреністю від 01.04.2016 року, щодо визнання позову або інших обставин судом не встановлено.

Не приймаються судом доводи представника відповідача про те, що сторонами не прописано умов та механізму розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, а тому в даному випадку необхідно застосувати норми ст. 141 Земельного кодексу України, якою встановлений перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Хоча пункт 39 спірних договорів оренди землі дійсно не містить умов та механізму розірвання в односторонньому порядку, однак їх відсутність за наявності можливості такого розірвання не може бути перепоною та звужувати права орендодавця щодо реалізації свого права на розірвання договору. До того ж, обидві сторони на власний розсуд погодили саме таку умову договору і саме в такій редакції.

Посилання відповідача на умови Типового договору оренди землі, затверджених постановою КМУ від 03.03.2004 № 220, судом не приймаються, оскільки визначені у ньому умови є типовими і не виключають узгодження інших умов договору на власний розсуд, що і було зроблено сторонами і узгоджується з приписами ст. 630 ЦК України, якою передбачено, що договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Пункт 39 договорів є чинний, не визнаний недійсним, а тому повинен виконуватися у повному обсязі.

Посилання представника відповідача на сплату СТОВ ім. Енгельса орендної плати та належне виконання умов договору судом не приймається до уваги, оскільки не є предметом спору і не має вирішального значення для вирішення цієї справи.

Щодо доводів відповідача про те, що дострокове розірвання договору оренди землі негативно вплине на його діяльність, суд зазначає наступне.

Відповідач є суб'єктом господарювання відповідно до приписів Господарського кодексу України і здійснює підприємницьку діяльність.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, усі ризики щодо власної господарської діяльності лежать виключно на суб'єкті господарювання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що положеннями ст. 41 Конституції України, які кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року проголошено право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Крім того, відповідно до положень Протоколу № 1 від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.10.1950 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

А тому, позивач має право користуватися належною йому земельною ділянкою на свій власний розсуд і таке право не порушує право відповідача щодо здійснення ним господарської діяльності.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору оренди землі саме з 01.03.2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Оскільки спірний договір розривається в судовому порядку, саме з дати набрання рішенням законної сили він є розірваним, тому вимога позивача про розірвання спірного договору оренди землі з 01.03.2016 року підлягає задоволенню частково, а саме в частині розірвання договору без зазначення дати, з якої він є розірваним.

За таких обставин, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими з викладених вище підстав, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача, оскільки саме його відмова у законному праві позивача на розірвання договору оренди землі стала підставою для звернення позивача з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-61, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Енгельса про визнання договору оренди землі розірваним задовольнити частково.

Визнати розірваним договір оренди землі № 583, укладений 01 лютого 2010 року між ОСОБА_3 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Енгельса, щодо оренди земельної ділянки площею 6,3244 га (кадастровий номер НОМЕР_2) та зареєстрований 20 вересня 2012 року Відділом Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області за №03838.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Енгельса, код 03739220, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.)

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: