Справа № 471/331/16-ц
Провадження №2/471/249/16
Номер рядка звіту 19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Марценюк С. А.,

за участю секретаря судового засідання Романчук О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Братське Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання право власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, огорожами, спорудами, що розташований по вул. Миру, 44а в с.Микільське Братського району Миколаївської області, укладений між ним та ОСОБА_5, дійсним та визнати за ним право приватної власності на вищезазначений житловий будинок.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 червня 2001 року між ним та ОСОБА_5 був укладений простий письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку (розписка), що розташований по вул. Миру, 44а в с.Микільське Братського району Миколаївської області. Зобовязання за даним договором сторони виконали в повному обсязі, однак договір нотаріально не посвідчили. На даний час він бажає належним чином та у встановленому законом порядку оформити право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями, огорожами, спорудами, однак, як зясувалось, вищезазначений договір не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на будинок. Оскільки ОСОБА_5 помер в 2011 р., він немає можливості оформити даний договір у нотаріальній конторі. Спадкоємцями померлого ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2 та діти: ОСОБА_3 і ОСОБА_4, при зверненні до яких щодо правовстановлюючих документів, йому стало відомо, що відповідачці ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. На підставі вищевикладених обставин, він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не зявився, але до початку судового засідання надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглядати у його відсутність.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не зявились, але до його початку надали до суду заяви, в яких визнають позовні вимоги в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення та просять суд розглянути справу у їх відсутність.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_6, представником колгоспу «Заря коммунизма» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований в с.Микольське Братського району Миколаївської області, що підтверджується копією дублікату договору купівлі-продажу будинку від 01 лютого 1992р.

Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок в с.Микольське Братського району, власником даного будинку є ОСОБА_5

Позивачем в позовній заяві зазначено, що 15 червня 2001 р. між ним та ОСОБА_5 укладено простий письмовий договір про купівлю-продаж житлового будинку, який розташований по вул.Миру, 44 в с.Микольське Братського району Миколаївської області.

В той же час позивач не заперечував, що договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально не посвідчений, зазначивши про це в позові.

Враховуючи, що цивільні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України 2004 р., а саме: спірний договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 15 червня 2001 року, тому суд вважає за необхідне керуватися Цивільним кодексом Української РСР 1963 р. (далі ЦК УРСР).

Як зазначено в п. 3 ч. 1 ст. 44 ЦК УРСР 1963 р., у письмовій формі повинні укладатись угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми.

Згідно вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р., договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією стороною є громадянин.

Згідно вимог ст. 47 даного Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Так, в судовому засіданні встановлено, що при оформленні договору купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не були дотримані вимоги ст. 277 ЦК УРСР 1963 р., яка передбачила обов'язкову нотаріальну форму посвідчення договору, недодержання якої тягне за собою недійсність даного договору, а тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності незаконними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, відмовити повністю.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою яка брала участь у справі, але не була присутньою у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя Марценюк С. А.,