Справа №: 272/316/16-ц
Провадження № 2/272/265/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.

при секретарі Ахановій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,суд, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначив,що 16 лютого 1997 року помер ОСОБА_4 та відкрилась спадщина на належне йому майно. За свого життя спадкодавець 10.12.1996 року склав заповіт на все своє майно, посвідчений секретарем Зарубинецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №107,на користь племінника ОСОБА_5 Яковича.Проте відповідач до нотаріальної контори свідомо із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не звертався,оскільки не бажав приймати спадщину, що підтверджується його заявою.Після смерті ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_7, користуючись його майном фактично вступила в управління і володіння спадковим майном померлого чоловіка.Крім того,ОСОБА_7 звернулася до Андрушівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщин після смерті чоловіка - ОСОБА_6 та частково реалізувала свої спадкові права ( спадкова справа № 1/2014). 13 липня 2013 року ОСОБА_7 померла.За життя ОСОБА_7 23.04.1996 року, склала заповіт на все своє майно на користь своєї племінниці Берладин (нині ОСОБА_1) ОСОБА_8, посвідчений секретарем Зарубинецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 31.Інших спадкоємців немає. Проте ОСОБА_1 не може реалізувати своє право на спадщину в позасудовому порядку, безпосередньо на отримання спадщини на спадковий житловий будинок, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вулиці Гагаріна, 36 с. Зарубинці, Андрушівського району, Житомирської області,оскільки на житловий будинок за адресою: вул. Гагаріна, 36, с. Зарубинці видане було Свідоцтво про право власності на нерухоме майно по ? частці на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 всупереч законодавству,після їх смерті.На спадкову земельну ділянку площею 0,59 га. що розміщена в с. Зарубинці, Андрушівського району Житомирської області, яка була передана ОСОБА_6 у приватну власність відповідно до рішення виконавчого комітету Зарубинецької сільської ради від 30.07.1993 року за № 20 ( рішення 3 сесії 7 скликання Зарубинецької сільської ради від 16.03.2016 року про уточнення даних до рішення виконавчого комітету) не були виготовлені правовстановлюючі документи.В зв`язку з відповідним державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори відмовлено позивачці у видачі Свідоцтва про право на спадщину. При обмірі спадкової земельної ділянки було встановлено її фактичний розмір - 0.4816 га.. , з якої 0,2370 га. земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,2446 га. земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується планами земельних ділянок. Просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно,як на спадщину за заповітом.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися,направили на адресу суду заяву,з проханням розглядати справу в їх відсутність,вказували,що позов підтримують повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився,направив на адресу суду заяву,з проханням розглядати справу в його відсутність,вказував,що позов визнає,проти задоволення не заперечує.

Дослідивши матеріали справи,суд встановив: 16 лютого 1997 року помер ОСОБА_4 та відкрилась спадщина на належне йому майно. За свого життя спадкодавець 10.12.1996 року склав заповіт на все своє майно, посвідчений секретарем Зарубинецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №107,на користь племінника ОСОБА_5 Яковича.Проте відповідач до нотаріальної контори свідомо із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не звертався,оскільки не бажав приймати спадщину, що підтверджується його заявою.Після смерті ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_7, користуючись його майном фактично вступила в управління і володіння спадковим майном померлого чоловіка.Крім того,ОСОБА_7 звернулася до Андрушівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщин після смерті чоловіка - ОСОБА_6 та частково реалізувала свої спадкові права ( спадкова справа № 1/2014). 13 липня 2013 року ОСОБА_7 померла.За життя ОСОБА_7 23.04.1996 року, склала заповіт на все своє майно на користь своєї племінниці Берладин (нині ОСОБА_1) ОСОБА_8, посвідчений секретарем Зарубинецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 31.Інших спадкоємців немає. Проте ОСОБА_1 не може реалізувати своє право на спадщину в позасудовому порядку, безпосередньо на отримання спадщини на спадковий житловий будинок, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вулиці Гагаріна, 36 с. Зарубинці, Андрушівського району, Житомирської області,оскільки на житловий будинок за адресою: вул. Гагаріна, 36, с. Зарубинці видане було Свідоцтво про право власності на нерухоме майно по ? частці на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 всупереч законодавству,після їх смерті.На спадкову земельну ділянку площею 0,59 га. що розміщена в с. Зарубинці, Андрушівського району Житомирської області, яка була передана ОСОБА_6 у приватну власність відповідно до рішення виконавчого комітету Зарубинецької сільської ради від 30.07.1993 року за № 20 ( рішення 3 сесії 7 скликання Зарубинецької сільської ради від 16.03.2016 року про уточнення даних до рішення виконавчого комітету) не були виготовлені правовстановлюючі документи.В зв`язку з відповідним державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори відмовлено позивачці у видачі Свідоцтва про право на спадщину. При обмірі спадкової земельної ділянки було встановлено її фактичний розмір - 0.4816 га.. , з якої 0,2370 га. земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,2446 га. земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується планами земельних ділянок.Позивач прийняв спадщину,подавши відповідну заяву до нотаріальної контори,але він не може реалізувати свої спадкові права,оскільки на вищезгаданий будинок правовстановлюючі документи є нелегітимними,а на земельні ділянки правоустановчи документи не були виготовлені за життя власника (спадкодавця).

Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені письмовими доказами та вважаються судом доведеними в порядку ст.61 ЦПК України.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.9,25,549 ЦК УРСР, 1963 року ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1269 ЦК України,ст.ст.120,125 ЗК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV.

У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або ж, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

У відповідності ж до ст. 9 ЦК УРСР, 1963 року,правоздатність громадянина виникає на момент народження і припиняється зі смертю.

Частина 4 ст. 25 ЦК України також відображає, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п.4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом на підставі правовстановлюючого документу.

Згідно статті 328 ч.2 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.1п.г ст.81 ЗК України право власності на земельну ділянку громадяни можуть набувати на підставі прийняття спадщини.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень », згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень ».

Згідно ст.1269 ЦК України,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину.

Згідно ст.125 ЗК України,де вказано,що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації.

Згідно ст.120 ЗК України,набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення,відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки,відсутність державної реєстрації,в даному випадку правового значення не має.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов,визнає за позивачем право власності на

житловий будинок за адресою: вул. Гагаріна, 36 с. Зарубинці, Андрушівського району, Житомирської області;земельну ділянку площею 0,2370 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Гагаріна, 36 с. Зарубинці, Андрушівського району, Житомирської області;земельну ділянку площею 0,2446 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Зарубинці, Андрушівського району, Житомирської області,оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину.

Відповідно до клопотання позивача понесені ним судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідача не стягує.

Керуючись ст.ст.9,25,549 ЦК УРСР, 1963 року ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1269 ЦК України,ст.ст.120,125 ЗК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.10,11,60,209, 212,214,215 ЦПК України,суд,-

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, що померла 13 липня 2013 року, право власності на :

- житловий будинок за адресою: вул. Гагаріна, 36 с. Зарубинці, Андрушівського району,

Житомирської області;

-земельну ділянку площею 0,2370 га. для будівництва і обслуговування житлового

будинку, господарських будівель та споруд по вул. Гагаріна, 36 с. Зарубинці, Андрушівського району, Житомирської області;

-земельну ділянку площею 0,2446 га. для ведення особистого селянського господарства в

с. Зарубинці, Андрушівського району, Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_9