Справа № 202/4456/16-ц
Провадження № 2/202/2299/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування арешту. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що згідно до постанови ВДАІ №АА2 181292 від 08 липня 2013 року на позивача було накладено штраф за порушення Правил дорожнього руху у розмірі 425 грн. 23 серпня 2013 року позивачем у добровільному порядку зазначений штраф було сплачено у повному обсязі, що підтверджується квитанцією №6 ПАТ «Банк Кредит-Дніпро». Однак, 06 грудня 2013 року старшим державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника. 13 грудня 2013 року державним виконавцем на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з не встановленням місця знаходження боржника. На даний час у позивача немає заборгованості перед стягувачем. Позивач звернувся до Індустріального ВДВС з заявою про надання інформації щодо арешту за виконавчим провадженням, однак позивачу було відмовлено у звязку із знищенням матеріалів виконавчого провадження. Оскільки накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обмежує законні права позивача, як власника щодо вільного розпорядження майном, просить скасувати арешт та заборони на відчуження майна ОСОБА_1, накладений державним виконавцем Індустріального ВДВС ДМУЮ 06 грудня 2013 року у виконавчому провадженні №39276379.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно дост.ст. 224 - 225 ЦПК Україниухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2ст.197 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в Індустріальному відділі ДВС ДМУЮ з 12 серпня 2013 року перебувало виконавче провадження №39276379 з виконання постанови №АА2 181292, виданої 08 липня 2013 року ВДАІ про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно інформації про виконавче провадження № червня 2011 року державним виконавцем Індустріального ВДВС, для належного виконання рішення суду, було накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

13 грудня 2013 року державним виконавцем на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до листа державного виконавця Індустріального ВДВС ДМУЮ від 12 травня 2016 року №6447/05-40/14, позивач звернувся до Індустріального ВДВС з заявою про видачу довідки про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, однак у звязку з тим, що виконавче провадження було знищено, державний виконавець не зміг надати ґрунтовну інформацію по виконавчому провадженню.

Згідно копії квитанції №5 ПАТ «Банк Кредит-Дніпро» 23 серпня 2013 року ОСОБА_1 сплатила 425 грн. штрафу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху згідно постанови № АА2 181292.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє,користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону;14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію»

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з п. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Як встановлено судом, позивачем зобов'язання перед ВДАІ виконані у повному обсязі, інші виконавчі документи, за якими вона є боржником відсутні, іншими учасниками процесу не було надано суду доказів того, що штраф не сплачений.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат.

На підставі ст.ст.16, 317,319,321,391 ЦК України, ст. ст.49, 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт та оголошення заборони на відчуження майна ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження 06 грудня 2013 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №39276379.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга доАпеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Волошин