Справа № 379/109/16-ц Головуючий у І інстанції Бойко М. Г.
Провадження № 22-ц/780/3126/16 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 51 26.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Таращанської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Таращанського районного суду Київської області з позовом, в якому просили позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_3 понесені по справі судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 02.05.1998 року Таращанським відділом ЗАГСу Київської області за актовим записом № 23.

Від даного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 26.10.1999 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Після розірвання шлюбу дочка перебувала на повному утриманні матері, в зв'язку з чим ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання. Після ухвалення відповідного судового рішення відповідач добровільно відмовився сплачувати аліменти, в зв'язку з чим на даний час аліменти утримуються через відділ ДВС в примусовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні дитини не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає.

Оскільки відповідач вихованням та утриманням дочки не займався, в 2013 році позивач ОСОБА_3 звернулася до Служби у справах дітей та сім'ї з приводу позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки. Під час засідання комісії відповідач висловив готовність налагоджувати стосунки зі своєю донькою та брати активну участь у її вихованні, однак своєї обіцянки не дотримався та на даний час долею своєї дитини не цікавиться.

В січні 2015 року позивачка з дочкою мали намір тимчасово виїхати за кордон, до Франції, для оздоровлення та навчання там дочки, однак відповідач відмовився надати у передбачений законодавством України спосіб дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини для оздоровлення та навчання, в зв'язку з чим ОСОБА_3 вимушена була звернутися до суду з позовом щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу (згоди) батька.

В зв'язку з тим, що відповідач не цікавиться вихованням та розвитком своєї дитини, ОСОБА_3 повторно звернулась до Служби у справах дітей та сім'ї з приводу позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки ОСОБА_4.

Висновком № 05-21/207 від 26.01.2016 року комісії з питань захисту прав дитини Таращанської РДА було визнано доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи вищенаведені обставини, позивачі просили суд ухвалити рішення про задоволення їхніх вимог шляхом позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 30 березня 2016 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо його дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати: судовий збір у розмірі 551,20 грн. за подання позовної заяви та витрати на надання правової допомоги (послуг адвоката) в розмірі 3 582,71 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 02.05.1998 року Таращанським відділом ЗАГСу Київської області за актовим записом № 23.

Від шлюбу в сторін народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 26.10.1999 року шлюб між ОСОБА_3. та ОСОБА_2 було розірвано.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, іншої матеріальної допомоги, крім сплати аліментів не надає, а починаючи з 2008 року, взагалі не спілкувався із дочкою.

В зв'язку з тим, що відповідач вихованням та розвитком дитини не цікавився, в 2013 році позивачка ОСОБА_3 звернулася до Служби у справах дітей та сім'ї Таращанської РДА з приводу позбавлення відповідача батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Під час засідання даної служби відповідач висловив готовність налагоджувати стосунки зі своєю дочкою та брати активну участь у її вихованні, однак своєї обіцянки не дотримався та долею своєї дитини не цікавиться.

В зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 вихованням та розвитком дитини не займається, позивачка ОСОБА_3 повторно звернулася до Служби у справах дітей та сім'ї Таращанської РДА з приводу позбавлення відповідача батьківських прав щодо їхньої неповнолітньої дочки ОСОБА_4.

Висновком № 05-21/207 від 26.01.2016 року комісії з питань захисту прав дитини Таращанської РДА було визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, і колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст.164 Сімейного кодексу України).

Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання; підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

На підставі наведених норм та зважаючи на доведеність факту ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга відповідача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 30 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: