Справа № 446/616/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А.

при секретарі Новосад І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши в м. КамянкаБузька Львівської області в залі суду в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Камянка-Бузької райдержадміністрації про усунення перешкод у вихованні дітей,

в с т а н о в и в:

позивачка звернулась до суду з позовом та просить постановити рішення, яким зобовязати відповідача не чинити їй перешкод у спілкуванні з дітьми і їхньому вихованні. Встановити спосіб участі у вихованні дітей - систематичні побачення з ними без попередження на це відповідача, можливість спільного відпочинку і відвідування її місця проживання. У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що вони з відповідачем з 22.07.2000 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя в них народились: 30 жовтня 2000 р. син ОСОБА_5 і 12 вересня 2005 р. дочка ОСОБА_6. Проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку відповідача. На перших порах подружнього життя відносини у них були нормальні, але в подальшому вони настільки погіршились, що вона у вересні 2014 р. змушена була покинути будинок по місцю свого проживання, і , побоюючись фізичної розправи зі сторони відповідача, не мала змоги приходити до його дому і спілкуватись з дітьми. Деякий час з вересня по жовтень 2014р. не мала постійного місця проживання і тимчасово проживала на квартирі у своєї подруги. Весь цей проміжок часу хотіла бачити своїх дітей, спілкуватись з ними, але знаючи характер свого чоловіка, який міг вчинити над нею фізичну розправу, боялась приїжджати до них в його будинок. Епізодично через свою матір передавала дітям різні подарунки, поки про це не взнав відповідач, який викинув на вулицю подарунки, які принесла для дітей бабуся. У подальшому вона почала зустрічатись з ОСОБА_7 і подала заяву на розірвання шлюбу з відповідачем. 16 грудня 2014 р. на підставі її звернення до служби у справах дітей Камянка-Бузька районна державна адміністрація видала розпорядження Про участь у вихованні дітей, відповідно до якого були встановлені дні, коли вона мала право на спілкування зі своїми дітьми: 1-й, 3-й тиждень місяця субота-неділя. Однак на протязі всього часу з дня видачі розпорядження по сьогоднішній день не має можливості спілкуватись з дітьми по причині вчинення всякого роду перешкод зі сторони відповідача. Він або в ці дні їздить кудись з дітьми, або не пускає їх до неї, коли приїжджає до нього додому. Крім того вважає, що розпорядження Камянка-Бузької районної державної адміністрації від 16 грудня 2014 р., хоч і надає їй право спілкуватись з дітьми, але її права є обмеженими, оскільки має право бачити дітей лише два рази в місяць, при цьому повинна брати дозвіл у відповідача, розпорядженням не передбачено відвідування дітьми її місця проживання, можливість спільного відпочинку, тощо.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала з вищенаведених підстав. Уточнила, що чоловік вигнав її з дому у листопаді 2013 року. Додала, що в даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 та виховує з ним спільну дитину. Звернулась у службу з питань захисту прав дітей у 2014 році, так як думала добровільно вирішити питання з колишнім чоловіком, крім того була вагітна та хвилювалась за своє здоровя. Хоче спілкуватись з дітьми від першого шлюбу, приймати участь у їх вихованні, просить позов задовольнити.

Відповідач у судому засіданні заперечив наведені у позовній заяви покликання позивача на чинення з його боку перешкод у вихованні дітей. Зазначив, що не заперечував і не заперечує проти спілкування дітей з матірю, однак останні самі не хочуть спілкуватись з матірю, оскільки ображені на неї за те, що вона їх покинула. Уточнив, що позивачка покинула сімю восени 2013 року і цілий рік взагалі не навідувалась до дітей.

Представник третьої особи - служба у справах дітей Камянка-Бузької райдержадміністрації у прийнятті рішення покладається на думку суду.

Свідок ОСОБА_8 в суді показала, що вона є матірю позивача. Зазначила, що відповідач їй і доньці чинить перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Після того як її донька покинула ОСОБА_3, вона протягом року приходила до внуків, передавала їм подарунки, фрукти, гроші на які їй давала позивачка, але після року відповідач перестав брати подарунки та не пускає її до внуків. Позивачка дуже переживає за своїх дітей, хоче спілкуватись з ними, однак відповідач чинить їй у цьому перешкоди.

Свідок ОСОБА_11 в суді показав, що він є чоловіком позивача. Вона дуже переживає за своїх дітей, хоче бачитись з ними, постійно порівнює їх із їхньою спільною дитиною. Вона намагалась переводити грошові кошти на утримання дітей, однак позивач повертає кошти.

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що з 2010 року працювала з позивачкою. Зі слід останньої їй відомо, що колишній чоловік не дає їй бачитись з дітьми. У жовтні 2013року вона разом з позивачкою приїжджали до дітей останньої, однак відповідач не пустив її на подвіря. Вона особисто передавала ОСОБА_8 подарунки для дітей позивачки.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.ст. 59, 60 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

п.1 ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України Про охорону дитинства батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Зі змісту ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 22.07.2000р. перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно копії повторного свідоцтва про шлюб. На даний час позивачка перебуває у шлюбі із ОСОБА_7, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 238662.

Від сумісного проживання сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з відповідачем ОСОБА_3, про що підтвердили суду сторони.

Розпорядженням Камянка-Бузької райдержадмністрації від 16.12.2014 року за заявою ОСОБА_1, останній встановлено дні спілкування з дітьми: а саме 1-3 тиждень місяця субота-неділя за згодою дітей та попередньо проінформувавши батька ОСОБА_3

Дане розпорядження не виконується, як стверджує позивачка, у звязку із чиненням перешкод зі сторони відповідача.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, формування власних поглядів. Частина 2 ст. 14 цього ж Закону зазначає, що під час вчинення дій, повязаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

У судовому засіданні судом було зясовано думку неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які повідомили, що не бажають спілкуватись з матірю, хоча остання жодним чином не створює їм негативних умов, однак їм добре жити разом з батьком і вони не бажають щось змінювати у житті.

Водночас, суд вважає за необхідне відзначити, що такі бажання дітей зумовлені тим, що вони протягом тривалого часу проживають з відповідачем ОСОБА_3, який має беззаперечний вплив на формування їх світогляду та ставлення до матері, для них є важливим батько, будинок, де вони проживають та оточуюче середовище в с.Банюнин, які викликають у них позитивні емоції. У той же час, вони бояться, що матір забере їх в інше місце, що може зашкодити їх емоційній стабільності.

Враховуючи наведене, суд не бере до уваги покликання позивача про те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, оскільки такі не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а відповідач категорично заперечує такі факти.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено жодних доказів створення відповідачем перешкод в спілкуванні з дітьми, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Керуючись ст.ст. 9, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ЗУ Про охорону дитинства від 26.04.2001року, ст.ст. 141,153,157, 159 СК України, ст.ст. 10,11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Камянка-Бузької третя особа Служба у справах дітей Камянка-Бузької райдержадміністрації про усунення перешкод у вихованні дітей - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий:

Оригінал рішення.