Справа № 378/764/15-ц Головуючий у І інстанції Василенко О.М.
Провадження № 22-ц/780/2688/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 46 28.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року у справі за позовом прокурора Ставищенського району Київської області в інтересах держави до ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа реєстраційна служба Ставищенського РУЮ про визнання недійсним наказів Головного управління Держземагенства у Київській області та договору оренди земельної ділянки , -

встановила:

У серпні 2015 року прокурор звернувся до суду в інтересах держави з вказаним позовом, посилаючись на таке.

Відповідно до наказів Головного управління Держгземагенства у Київській області від 20.10.2014 року та від 25.11.2014 року відповідачу ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею11,982 га в оренду для ведення фермерського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області та затверджено вказану документації із землеустрою та передачі в оренду даної земельної ділянки.

23.12.2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки.

Прокурор просив визнати недійсними і скасувати вказані накази Головного управління Держгземагенства у Київській області, визначти недійсним зазначений договір оренди та скасувати державну реєстраціє права оренди, посилаючись на те, що ОСОБА_2 отримав в оренду вказану земельну ділянку в порушення вимог чинного законодавства, зокрема, ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», ст.ст. 116,122-124 ЗК України без написання заяв про виділення йому цієї земельної ділянки, без створення фермерського господарства, та з інших підстав.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог про визнання недійсними та скасуванні наказів Головного управління Держгземагенства у Київській області від 20.10.2014 року та від 25.11.2014 року з тих підстав, що ці вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Позовна вимога про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 23.12.2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2 залишена без розгляду на підставі ст. 207 ЦПК України

Не погоджуючись з ухвалою суду, перший заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказів Головного управління Держгземагенства у Київській області від 20.10.2014 року та від 25.11.2014 року відповідачу ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею11,982 га в оренду для ведення фермерського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області та затверджено вказану документації із землеустрою та передачі в оренду даної земельної ділянки.

Закриваючи провадження у даній справі в частині позовних вимог про визнання недійсними та скасуванні вказаних наказів Головного управління Держгземагенства у Київській області, суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з таких підстав.

Згідно зі статтями 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій (далі - суб'єкт владних повноважень).

З огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Так, відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За статтею 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю.

Отже, за результатами реалізації рішень суб'єкта владних повноважень - наказів Головного управління Держгземагенства у Київській області від 20.10.2014 року та від 25.11.2014 року у відповідача ОСОБА_2 виникло виникло право цивільне - речове право оренди земельної ділянки, отже, спір має приватноправовий характер, тому підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Виключний перелік підстав для залишення позовної заяви без розгляду передбачений ст. 207 ЦПК України.

Залишаючи без розгляду позовну вимогу про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 23.12.2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2, суд першої інстанції не послався на конкретну частину, пункт ст. 207 ЦП К України, і не врахував, що відсутність, на думку суду першої інстанції, у прокурора повноважень щодо оспорювання в суді права власності на землю держави та порушення її інтересів не є підставою для залишення позову без розгляду.

Однак суд першої інстанції на вказані вимоги закону та обставини справи уваги не звернув та постановив ухвалу про закриття провадження щодо частини позовних вимог та залишення частини позовних вимог без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції дял продовження розгляду, відтак апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 311 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає оскарженню в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :