22-ц/775/437/2016(м)
Категорія 50 Головуючий у 1 інстанції Козлов Д.О.
Доповідач - Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Песоцької Л.І., Баркова В.М.

секретар - Брежнев Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 березня 2016 року,

В с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відовідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягненням дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 березня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трьох років задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17 серпня 2015 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Зокрема зазначає, що він ніде не працює, безробітній, жодних офіційних доходів не має.

Шлюб з позивачем не зареєстровано, а відносини тривали нетривалий час, близько року.

Він утримує спільного з позивачкою сина, а також від шлюбу з першою дружиною у нього мається син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчатися і він зобов'язаний його утримувати.

В 2015 році ним придбане нерухоме майно, але за кошти отримані у борг.

Судом не з'ясовано чи отримує позивачка які-небудь доходи, не враховано, що їй надають допомогу батьки, а також судом не обґрунтовано стягнення аліментів за минулий період.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача, який просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, заперечення позивачки та її представника - ОСОБА_5, які просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка проживає разом з малолітнім сином та перебуваючи у декретній відпустці по догляду за дитиною, потребує від батька дитини допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, а відповідач, який є приватним підприємцем та незважаючи на відсутність у нього офіційного доходу, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача.

Оскільки відповідач не має регулярного офіційного доходу, однак не є інвалідом, на його утриманні окрім малолітнього сина ОСОБА_6, перебуває неповнолітній син, суд визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно по 400 грн. до досягнення дитиною трирічного віку, стягнення яких необхідно проводити з часу звернення позивачем до суду з даним позовом.

З таким висновком колегія суддів не може не погодитись, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав правильну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

На підставі ч. 4 ст. 84 СК право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився ОСОБА_3, батьками якого в свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 5).

При цьому за ч. 2 ст. 91 СК жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84 СК.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з малолітнім сином, ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 що підтверджується довідкою ПП «Житлофонд-279» від 22 липня 2015 року та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 24 квітня 2015 року Орджонікідзевського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області (а. с. 3, 4).

ОСОБА_2 являється фізичною особою - підприємцем, відповідно до довідок про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) за 2014 рік і 2015 рік доходів не мав (а.с.31, 32).

ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 33).

В апеляційній скарзі та даючи пояснення в апеляційному суді, відповідач зазначив, що з березня 2014 року по червень 2015 року він проживав з позивачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час проживання однією сім'єю у них народився син, який проживає разом з позивачем, і остання знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення аліментів на утримання позивача, з посиланням на те, що шлюб між сторонами не був зареєстрований, не ґрунтується на встановлених судом обставинах і нормах закону.

Після припинення фактичних шлюбних відносин з позивачем, ОСОБА_2 виконував свої зобов'язання по утриманню малолітньої дитини до квітня 2016 року, надаючи матеріальну допомогу, як він пояснив в апеляційному суді, щомісяця по 4-5 тис. грн. Крім того, згідно поясненням останнього він надає матеріальну допомогу дитині від першого шлюбу, який досяг повноліття, але продовжує навчання, оплатив при цьому ? частину контракту.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 23 грудня 2015 року придбав АДРЕСА_1, а 23 липня 2015 року - будинок АДРЕСА_1 разом із земельними ділянками площами 0,0054 га та 0,1 га (а. с. 46-51). 27 серпня 2014 року за ОСОБА_2, як за власником, Центром ДАІ № 1405 було зареєстровано транспортний засіб «Тойота Авалон» (а. с. 41).

Зазначені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідач не маючи регулярного офіційного доходу, має змогу надавати допомогу позивачу на її утримання у визначеному судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що він зазначені квартиру, будинок і земельні ділянки придбав за кошти, які надала йому мати у борг, не спростовують правильність рішення суду.

Безпідставні і доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом стягнуті аліменти за минулий період, а саме з 17 серпня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 17 серпня 2015 року (а.с.1,2).

Згідно ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Отже, судом стягнуті аліменти з відповідача на утримання позивача відповідно до положень ч.1.ст.79, ч. 2 ст.84, ч.2 ст. 91 Сімейного кодексу України, а саме з дня звернення останньої до суду і до досягнення дитиною трьох років.

Відповідач не спростовував в апеляційному суді ті обставини, що позивачка отримує державну допомогу на дитину до досягнення нею трирічного віку щомісячно по 850 грн. Ті обставини, що позивачу надає допомогу її мати, не має правового значення для вирішення цього спору.

Колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.І.Песоцька

В.М.Барков