У х в а л а

іменем україни

20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення процентів та інфляційних втрат, у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення процентів та інфляційних втрат, у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційне нарахування на суму боргу в розмірі 20 519 грн 33 коп. та 3 % річних у розмірі 1 194 грн 60 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційне нарахування на суму боргу в розмірі 15 105 грн та 3 % річних у розмірі 879 грн 45 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно застосував положення ст. 625 ЦК України та обґрунтовано визначив період за який підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних у зв'язку із порушенням відповідачкою грошового зобов'язання.

Статтею 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи положення ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат та трьох відсотків річних, апеляційним судом правильно визначено період та розмір зазначених штрафних санкцій. Апеляційним судом розглянуто справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції., а тому доводи касаційної скарги щодо порушень судом апеляційної інстанції норм процесуального закону є помилковими та не можуть бути підставою для скасування рішення апеляційного суду.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року в не зміненій частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
М.В. Дем'яносов
А.О. Леванчук