Ухвала іменем україни 31 травня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Златобанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2

Позовні вимоги мотивовані тим, що у вересні 2014 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу автомобіля відповідно до якого АТ «Златобанк» зобов'язався передати, а відповідач прийняти у власність і оплатити вартість автомобіля «MITSUBISHI-LANCER», 2009 року випуску.

Згідно п. 3 договору ціна транспортного засобу складає 26 245,83 грн (ПДВ 5 249,17 грн) та додатково оплачується комплект шин вартістю 3 333,33 грн (ПДВ - 666,67 грн), що разом становить 35 495 грн.

23 вересня 2014 року між сторонами підписано акт приймання-передачі автомобіля, згідно якого АТ «Златобанк» передав, а ОСОБА_2 прийняла у власність транспортний засіб разом з необхідною документацією і вмонтованим в автомобіль обладнанням.

В позові зазначено, що згідно аналітичного висновку про вартість колісних транспортних засобів, наданого ТОВ «Оціночна фірма «ДЕ ВІЗУ» на дату укладення договору, ціна автомобіля становила 110 016,67 грн (з ПДВ 132 020 грн). Коефіцієнт відхилення ціни продажу за договором від орієнтовної ринкової вартості на дату складання договору складав 319,18%.

З огляду на наведене, спірний договір-купівлі продажу автомобіля не відповідає критерію нікчемності правочинів, встановленому пунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки автомобіль відчужений за ціною, яка є нижчою ніж звичайна більш ніж на 20%, а договір підлягає визнанню недійсним в силу його нікчемності та підлягає витребуванню від відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Златобанк» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд.

Одночасно порушується питання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених рішень із посиланням на поважність причин його пропуску

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

Разом з тим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із необґрунтованості позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що 9 вересня 2014 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу автомобіля «MITSUBISHI-LANCER», 2009 року випуску, чорного кольору, тип легковий седан-В, державний номерний знак НОМЕР_1. Відповідно до договору позивач зобов'язався передати, а відповідач прийняти у власність і оплатити вартість автомобіля, ціна якого, згідно п. 3 договору склала 26 245,83 грн (з урахуванням ПДВ і вартості додаткового комплекту шин - 35 495 грн).

23 вересня 2014 року сторони підписали акт приймання-передачі автомобіля.

У відповідності до ч. 6 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На час укладення спірного правочину сторони досягли взаємної згоди щодо усіх його істотних умов та цей договір був укладений у відповідності із вимогами законодавства.

Посилання позивача на аналітичний висновок щодо вартості колісних транспортних засобів наданого ТОВ «Оціночна фірма «ДЕ ВІЗУ» безпідставні, оскільки зазначений висновок, в розумінні ст. 57 ЦПК України не є належним доказом.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження наявності будь-яких підстав недійсності (нікчемності) спірного договору позивачем не надано.

Таким чином, судами правильно визначено характер спірних правовідносин та визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Публічному акціонерному товариству «Златобанк» строк на касаційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Златобанк»на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк