АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/725/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/894/К/16 суддя Бутенко М.В.
Категорія 57 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Грищенко Н.М., Ляховської І.Є.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Кривий Ріг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2016 рокупозовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Кривий Ріг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про захист прав споживачів- визнано неподаною та повернуто позивачу, у звязку з невиконанням ухвали суду від 11 лютого 2016 року.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відкрити провадження по справі.

Зокрема, на думку апелянта, судом не враховано, що відповідно до розяснень, викладених у п.7 Постанови Пленуму ВССУ №10 у редакції від 25.09.2015 року, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, тому при визначенні таких пільг слід враховувати ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Також позивач вважає, що ЗУ «Про судовий збір» та ЗУ «Про захист прав споживачів» є спеціальними законами та рівними між собою, вони не мають колізій та лише доповнюють один одного.

Крім того, позивач вказує, що він, як споживач звільнений від сплати судового збору не тільки щодо позову, а й за подачу апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався ст.121 ЦПК України й виходив з того, що позивач у встановлений термін не виконав вимоги ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 року, а саме не надав доказів про сплату судового збору або доказів про звільнення від сплати судового збору.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, яка ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 року (а.с.1) була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків до 10 березня 2016 року, однак не пізніше пяти днів з дня отримання позивачем ухвали, у звязку з порушенням ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без руху, суд першої інстанції зазначив, що Законом України від 8 липня 2011 року № 3674- VI «Про судовий збір» та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484 VIII, який набрав чинності з 1 вересня 2015 року не передбачено звільнення від сплати судового збору (в тому числі і споживачів).

Копія вказаної ухвали суду була отримана позивачем 11.02.2016 року (а.с.38 - зворот), а 03.03.2016 року ОСОБА_2 була надана заява про виправлення помилки у позовній заяві, в якій ним вказувалось, що він як споживач звільнений від сплати судового збору. (а.с.47)

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2016 року (а.с.48) позовна заява була визнана неподаною та повернута позивачу, у звязку з не виконанням ухвали суду від 11 лютого 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 1 вересня 2015 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII.

Законодавство про судовий збір застосовується на час вчинення процесуальних дій, зокрема на час подання позовної заяви, апеляційної скарги, тощо. (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Положеннями статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону України № 484-VIII від 22 травня 2015 року) визначено перелік категорій осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

На підставі Закону України № 484-VIII від 22 травня 2015 року частина перша статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладена в іншій редакції, відповідно до якої положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів (за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав) виключено.

Разом з тим, частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ЗУ «Про судовий збір» та ЗУ «Про захист прав споживачів» є спеціальними законами та рівними між собою, вони не мають колізій та лише доповнюють один одного, оскільки вони є безпідставними та не ґрунтуються на законі.

Виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Зважаючи на те, що позивачем у встановлений судом строк не було виконано вимоги ухвали суду від 11 лютого 2016 року, суд першої інстанції на підставі ч.2 ст.121 ЦПК України дійшов вірного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом розяснень, викладених у п.7 Постанові Пленуму ВССУ №10 у редакції від 25.09.2015 року про те, що ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, тому при визначенні таких пільг слід враховувати ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», не беруться до уваги колегією суддів, оскільки вони спростовуються правильними висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на нормах ЗУ «Про судовий збір», в редакції Закону України № 484-VIII від 22 травня 2015 року, що є спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що він, як споживач, звільнений від сплати судового збору не тільки щодо позову, а й за подачу апеляційної скарги, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, так як вони суперечать нормам ЗУ «Про судовий збір» та спростовуються вищевказаними висновками суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, тому, на думку колегії суддів, необхідно апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції, на підставі п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, залишити без змін.

Так як позивачем ОСОБА_2 не було сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2016 року, то з нього згідно з положеннями ст.88 ЦПК України на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 275,60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 275,60 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_3