Справа № 439/964/15 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/3915/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору та захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не враховано дійсні обставини справи. Не погоджується з висновком суду про те, що відповідачем при укладенні кредитного договору дотримано вимоги, встановлені Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими Постановою НБУ №168 від 10.05.2007 року. Стверджує, що суд не взяв до уваги те, що відповідачем не надавалася інформація позичальнику, зазначена в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та в п.2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Вважає, що банком неправомірно було зменшено суму наданого кредиту на суму комісії за послуги банку. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання не з'явилися, поважних причин для відкладення розгляду справи немає, а тому розгляд справи проводиться без участі вказаних осіб, та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено такі обставини.

13 серпня 2008 року АТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 (позичальник) уклали Кредитний договір №116/50/08-Ф (далі - договір). Згідно з вказаним договором, банк надає позичальнику у тимчасове користування до 10 серпня 2018 року на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 114 315,35 дол. США строком до 10 серпня 2018 року зі сплатою 13,99% річних. (а.с.4-5)

Відповідно до заяви на видачу готівки №480 від 13.08.2008 року ОСОБА_2 одержала 110343,01 долари США. (а.с.6)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зміст оспорюваного договору відповідає вимогам, встановленим в законодавстві, при укладенні договору відповідачем дотримано всіх вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а отже, немає підстав для визнання договору недійсним.

Висновки суду достатньо мотивовані та відповідають встановленим обставинам і положенням законодавства.

Так, в постанові Верховного Суду України №6-1341цс15 від 02.12.2015 року викладено таку правову позицію.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Позивачка посилалась, що під час укладання договору про надання кредиту не було надано повної та достовірної інформації про всі умови договору, додаткові витрати, пов'язані з виконанням договору, та про сукупну вартість кредиту.

Суд першої інстанції дав оцінку вказаним покликанням.

Відповідно до п.3.3.1 договору встановлено щомісячну суму мінімально необхідного платежу, як складає 1787, 45 доларів США.

Згідно з анкетою-заявою клієнта на оформлення Кредитного пакету "Житлові рішення" ОСОБА_2 була повідомлена про комісію у розмірі 3972,35 доларів США, сплата якої теж передбачена п.1.2 договору.

А відтак, суд дійшов правильного висновку про дотримання вимог п. 3.3 Постанови Національного Банку України «Про затвердження правил падання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» за №168, оскільки у договорі кредиту, позивачці було надано інформацію щодо всіх умов договору, пов'язаних з його виконанням витрат та щодо сукупної вартості кредиту.

Крім того, судом враховано і те, що позивачка не надала доказів того, що не була належним чином повідомлена про всі умови договору.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачці не було надано інформацію про умови кредитування, сукупну вартість кредиту, та, що банком неправомірно було зменшено суму наданого кредиту на суму комісії за послуги банку не підтверджується доказами і вищевказаних висновків суду не спростовує, в зв»язку з чим не приймається до уваги.

А відтак, оскільки судом встановлено, що спірний договір кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та з серпня 2008 року виконувала його умови, а відповідач надав позивачці інформацію щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, оплати комісії, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не стверджують наявність підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_4