Провадження № 2/369/492/16
РІШЕННЯ

Іменем України

10.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 06 серпня 2008 року був укладений договір, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідачка свої зобовязання належним чином не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим ОСОБА_1 станом на 31 серпня 2015 року має заборгованість 21304,46 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 12542,67 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 6859,20 грн., заборгованість за пенею та комісією 650,00 грн., а також штрафи 250 грн. штраф (фіксована частина), 1002,59 грн. штраф (процента складова).

Тому просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21304,46 грн.; судові витрати стягнути з відповідача.

У судове засідання представник позивача не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та її представник не зявилися. Представник подав суду заперечення проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог як через необґрунтованість, так і через пропуск строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку з чим змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», який є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк».

06 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, який складається із заяви та Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З заяви ОСОБА_1 вбачається, що остання ознайомлена та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг.

У п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг вказано, що клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії.

П.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що прострочений кредит це кредитні кошти, які були надані клієнту, та не були повернуті банку в строк, передбачений договором

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строк платежів за будь-яким грошовим зобовязанням, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250грн. та 5% від суми позову.

За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

З поданого суду розрахунку, встановлено, що ОСОБА_1 у порушення вимог кредитного договору не вносила, передбачених платежів.

Станом на 31 серпня 2015 року має заборгованість за кредитом в розмірі 12542,67 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 6859,20 грн., заборгованість за пенею та комісією 650,00 грн., а також штрафи 250 грн. штраф (фіксована частина), 1002,59 грн. штраф (процента складова).

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем, позичальником, строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Разом з тим, у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 р. "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При розгляді справи представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову через пропуску строку позовної давності.

Так, розрахунок заборгованості включає заборгованість за весь період прострочення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони встановили строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань із щомісячним погашенням платежів.

Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ч. 5 зазначеної вище статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

ОСОБА_1 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом в 2008 році, у зв'язку із чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, тоді коли банк звернувся до суду з позовом 01 грудня 2016 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, просив також застосувати позовну давність.

Перевіривши подані суду розрахунку, враховуючи виникнення у кредитора право на звернення до суду по кожному черговому платежу, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту до 01 грудня 2012 року, тобто в межах строків позовної давності. Разом з тим, строк позовної давності на суму основної заборгованості та відсотків по кредиту за період з грудня 2012 по грудень 2015 року не минув.

Враховуючи зазначене з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість в частині, що виникла і не сплачена, починаючи з грудня 2012 року і по грудень 2015 року, а саме заборгованість 16574,44 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7812,65 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 6859,20 грн., заборгованість за пенею та комісією 650,00 грн., а також штрафи 250 грн. штраф (фіксована частина), 1002,59 грн. штраф (процента складова).

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжне доручення від 26 листопада 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1218,00 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню відповідно до задоволеної частини позовних вимог, а саме 947,60 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 530, 590, 652 ЦК України, ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 574,44 грн. (шістнадцять тисяч пятсот сімдесят чотири грн. 44 коп.), яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7812,65 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 6859,20 грн., заборгованість за пенею та комісією 650,00 грн., а також штрафи 250 грн. штраф (фіксована частина), 1002,59 грн. штраф (процента складова).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 947,60 грн. (девятсот сорок сім грн. 60 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич