Провадження № 22-ц/780/3337/16 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 49 30.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Суханової Є.М.

Секретар- Бобко О.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом .

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що відповідач є батьком їх спільної дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1..

Починаючи із 01 вересня 2015 року ОСОБА_5 є студенткою денного відділення 1-го курсу факультету дизайну Київського Національного Університету Технологій та дизайну . Закінчення навчання 30 червня 2019 року .

Добровільної допомоги відповідач не надає. Відповідач у змозі надати матеріальну допомогу у вигляді аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на час навчання дочки . Позивач просила задовольнити її вимоги .

Рішенням Бориспільського міськрайонного Київської області від 13 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги . В апеляційній скарзі посилалася на ту обставину , що суд першої інстанції не з»ясував всі обставини справи , а саме не взяв до уваги , що всі витрати по утриманню дочки несе лише вона , відповідач допомоги не надає, ухиляється від сплати аліментів, і висновок суду ,що оскільки дочка проживає окремо від позивача , а тому відсутні підстави для стягнення аліментів не відповідає дійсним обставинам справи .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції, що відповідач є батьком дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1..( а.с. 3)

Починаючи із 01 вересня 2015 року ОСОБА_5 є студенткою денного відділення 1-го курсу факультету дизайну Київського Національного Університету Технологій та дизайну . Закінчення навчання 30 червня 2019 року .( а.с. 8)

Відповідач , заперечуючи проти позову , зазначав ,що він добровільно відраховує частину заробітної плати безпосередньо дочці ОСОБА_6 , після досягнення нею повноліття . (а.с. 29-31, 35,39-41) . Крім того , як зазначає відповідач , дочка в даний час проживає в гуртожитку ,( а.с. 44) , і позивач проти цієї обставини не заперечувала.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За правилами цієї статті, якщо дочка, син навчаються на денному відділенні , аліменти можуть бути присуджені їм щомісячно, але без урахування часу канікул. При призначенні аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3, від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Крім того, відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків з ким вона проживає. За змістом зазначених статей позивач ОСОБА_3 мала право звернутися з позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітньої дочки , яка повинна бути позивачем у зазначеній справі, а з огляду на те, що остання є дієздатною, аліменти необхідно стгяувати на її, а не інших осіб, користь, і тоді, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в їх інтересах. Право на звернення до суду з позовом не наділяє таку особу( позивача) правом матеріально-правової вимоги до відповідача, у своїх інтересах, в тому числі і щодо стягнення аліментів на свою користь.

Відмовляючи у задоволенні вимог , суд вірно виходив із того, що в даний час повнолітня ОСОБА_5 проживає у гуртожитку , окремо від матері ОСОБА_3 самостійної вимоги про стягнення аліментів на свою користь не подавала , відповідач добровільно надає допомогу дочці, а тому правові підстави для стягнення аліментів на користь позивача відсутні .

Доводи апелянта про те , що дочка прописана разом з нею не є доказом того ,що вона проживає разом з нею, і відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач не надала належних і допустимих доказів , що вона несе всі витрати пов»зані з дочкою, а відтак не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції , відповідно до ст. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає рішення законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права , відповідає фактичним обставинам справи , доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді