АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3176/16 Головуючий 1 інстанції - Лазарєв А.В.
Справа № 642/5245/15-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Огар І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 30 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алексєєва Ліана Василівна, реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, державний реєстратор Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Тузкова Юлія Анатоліївна, державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Міністерства Юстиції України Марченко Олександр Анатолійович в частині скасування рішення державного реєстратора Марченко О.А. про реєстрацію прав та обтяжень, про реєстрацію права власності на квартиру, скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, внесений державним реєстратором Тузковою Ю.А.,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 червня 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила поновити її права, як власника, на квартиру АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_7 заволодів вказано квартирою у незаконний спосіб. У позовній заяві позивач зазначила, що 02.11.2012 р. між її чоловіком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно якого ОСОБА_3 передав у власність, а ОСОБА_2 зобов»язався повернути грошові кошти в сумі 990 760 гр. строком до 2 листопада 2013 р.. Для забезпечення зобов»язання ОСОБА_2 по договору позики нею було передано в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 Договір позики було виконано сторонами частково. Її чоловік сплатив відповідачу 76000 гр., після чого вони домовилися виставити предмет іпотеки на продаж, щоб виконати зобов»язання в повному обсязі. Але ОСОБА_3 не дотримався домовленості та самостійно, без відома її, як власника, перереєстрував її квартиру на своє ім.»я, про що вона довідалася випадково.

12 січня 2016 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 додали уточнену і доповнену позовну заяву, в якій наряду з іншими вимогами, в порядку цивільного судочинства просили поновити порушене право ОСОБА_1 шляхом скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства Юстиції України Марченка О. А. про реєстрацію прав та обтяжень №20872463 від 23 квітня 2015 р. про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3. Також просили скасувати запис про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3, внесений державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Тузковою Ю.А., з реєстраційним номером об»єкта нерухомості 01. .

Представник 3-ї особи, державного реєстратора права на нерухоме майно ХМУЮ Тузкової Ю.А., звернувся з клопотанням про закриття провадження у справі за вказаними позовними вимогами, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 березня 2016 року закрито провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поновлення порушеного права ОСОБА_1 шляхом скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства Юстиції України Марченка О.А. про реєстрацію прав та обтяжень, про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3; а також про скасування запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на вказану квартиру, внесений державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Тузковою Ю.А..

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з апеляційною скаргою, просять скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову про відмову в задоволенні вказаного клопотання про закриття провадження у справі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість ухвали суду, неповне з»ясування судом обставин по справі. Вказує на те, що має місце неправильне застосування норм процесуального права, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 повинні бути розглянуті за правилами цивільного судочинства в даній цивільній справі.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження в частині позовних вимог про скасування рішення і запису державних реєстраторів про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на спірну квартиру, суд першої інстагнції виходив з того, що ці вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так як фактично звернуті до державних реєстраторів прав на нерухоме майно - суб»єктів владних повноважень, які являються службовими особами у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, так як вказаний висновк є необгрунтованим та невідповідає вимогам цивільного процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що в червні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поновлення її права власності на квартиру АДРЕСА_1. 12 січня 2016 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уточнили та доповнили позовну заяву, в якій наряду з іншими вимогами, в порядку цивільного судочинства просили поновити порушене право ОСОБА_1 шляхом скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства Юстиції України Марченка О. А. про реєстрацію прав та обтяжень про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3. Також просили скасувати запис про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3, внесений державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Тузковою Ю.А..

Уточнивши позовні вимоги, вони державних реєстраторів Департаменту державної реєстрації Міністерства Юстиції України Марченка О. А та Тузкову Ю.А. залучили до участі у справі у якості третіх осіб.

Згідно ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв»язку з здійсненням суб»єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень ( нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб»єктом владних повноважень являється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб»єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

В п.21,26, 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз»яснено, що ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно- правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК), а особа, якій належить право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна відповідно до положень глави 29 ЦК (стаття 396 ЦК), тому такі спори з урахуванням вимог статті 15 ЦПК підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб'єкта владних повноважень).

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті?393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За таких обставин суд першої інстанції необґрунтовано закрив провадження з справі в частині позовних вимог про скасування рішення і запису державних реєстраторів про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на спірну квартируз підстав, що ці вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до п.2 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин судова колегія задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та повертає справу для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, 311,п.3 ч.1 ст.312, ст. 313, п. 2 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 30 березня 2016 року скасувати.

Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: