Ухвала

іменем україни

11 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Колодійчука В.М.,

Остапчука Д.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Четверта полтавська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_7

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він не міг своєчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки тривалий час працював за кордоном у Нідерландах.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 травня 2015 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_7 тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про неможливість подання ним заяви протягом часу, який він знаходився на території України, а саме, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 до 01 серпня 2014 року. При цьому суд дійшов висновку, що протягом вказаного періоду часу позивач мав можливість звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому поважних причин, які б створювали позивачу як спадкоємцю перешкоди для прийняття спадщини у встановлений законом строк та не пов'язані з жодними непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини, не було, таким чином, позивач до виїзду за межі України не скористався своїм правом на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є її син - позивач у справі, чоловік ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5

Також установлено, що у період шлюбу батьки позивача придбали дві квартири, а саме: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

01 серпня 2014 року позивач виїхав за межі України.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_3 зазначив, що на початку квітня 2015 року йому стало відомо про те, що 11 грудня 2003 року на його користь матір'ю було складено заповіт, посвідчений нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори, зареєстрований згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 16 квітня 2015 року за № 8507504, згідно з яким мати заповіла на його користь квартиру АДРЕСА_2. Також позивач зазначив, що він не міг своєчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки тривалий час працював за кордоном, а саме: через півтора місяці після смерті матері - 01 серпня 2014 року - він виїхав до Нідерландів, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті. Крім того, у позові зазначив, що розраховував повернутись до закінчення 6-ти місячного строку, визначеного законом для прийняття спадщини, але в грудні 2014 року отримав тяжку травму, тривалий час лікувався (останній раз звернувся за медичною допомогою 04 березня 2015 року, що підтверджується медичною довідкою) і лише 09 березня 2015 року повернувся до України.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову, адже зазначені позивачем причини пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері є поважними і вони пов'язані з об'єктивними, істотними труднощами для нього на звернення до нотаріальної контори у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону, що призвело до неправильного вирішення спору, усупереч вимогам ст. ст. 303, 304, 309, 316 ЦПК України належним чином не з'ясував характеру і суті заявлених позовних вимог, а також на порушення вимог ст. ст. 10, 57, 60, 212, 303 ЦПК України не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам. Зокрема, критично оцінивши зазначені позивачем причини пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини, апеляційний суд не зазначив конкретних обставин і фактів на їх спростування, не зазначив у рішенні доводів апеляційної скарги, в межах яких перевіряв правильність і законність рішення суду першої інстанції та якими доказами вони підтверджуються, чим порушив основні принципи цивільного процесуального судочинства (диспозитивність, змагальність).

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року скасувати, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 травня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:О.В. Кадєтова

В.М.Колодійчук

Д.О.Остапчук

О.В.Ступак