Справа № 127/2106/16-ц Провадження № 22-ц/772/1609/2016Головуючий в суді першої інстанції Венгрин О. О.
Категорія 30Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.

з участю секретаря судових засідань Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Вінницької обласної державної адміністрації, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вінницькій області, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства №26, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, за участі прокуратури Вінницької області про визнання державного садизму, дискримінації, геноциду щодо позивача, стягнення вартості санаторної курортної путівки, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся в міський суд з вищевказаним позовом посилаючись на те, що по вині Вінницького СКП-26 він отримав тяжку виробничу травму, внаслідок якої є інвалідом першої групи безстроково. Потребує щорічного санаторного лікування в санаторії «Борисфен» в. м. Очаків ів 2015 році письмово звернувся до відповідачів, щоб отримати санаторну путівку на 45 діб в зазначеному санаторії. Коштів самостійно придбати санаторне лікування в санаторії «Борисфен» він не має, а відповідачі не вручили та не оплатили санаторну путівку №01023, оформлену на його ім'я без права передачі. В зв'язку з цим відповідачі повинні згідно законодавства компенсувати йому вартість санаторного лікування в розмірі 20250 грн.

Крім того, внаслідок незабезпечення його санаторним лікуванням відповідачі спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінює у 16536 грн., яка полягає у тому, що відповідачі в 2015 році порушили його нормальний спосіб життя. Дії відповідачів є державним садизмом, дискримінацією та геноцидом щодо цього.

Просив стягнути з відповідачів вартість санаторної путівки за 2015 рік тривалістю 45 діб у санаторії «Борисфен» м. Очаків в сумі 20250 грн., визнати державний садизм, дискримінацію, геноцид щодо цього, заборонити вчиняти такі дії, стягнути з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 16536 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із рішенням позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення як незаконне, та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Позивач ОСОБА_3, повідомлений про дату, час і місце судового засідання за адресою, вказаною ним же в позовній заяві, апеляційній скарзі та інших поданих заявах, свого представника чи заяви про відкладення розгляду справи суду не направив, заявив відвід складу суду, в задоволенні якого ухвалою колегії суддів відмовлено.

Враховуючи те, що апелянт - позивач ОСОБА_3 будучи обізнаним про призначення справи до судового розгляду, в тому числі про склад суду, який її розглядатиме, не направив в судове засідання свого представника, строк апеляційного розгляду апеляційної скарги спливає 11 червня 2016 року, а матеріали справи містять достатні дані про права і обов'язки сторін, колегія суддів відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України за відсутності заперечень з боку інших учасників судового розгляду вважає за можливе розглянути справу в відсутність позивача (представника позивача), а також представників відповідачів - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і Спеціалізованого колективного підприємства №26, від яких суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представники відповідачів: Вінницької обласної державної адміністрації Коломієць Д.В., Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві України у Вінницькій області Грабик М.С., Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві України у м. Вінниці Олійник А.М., третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області Матящук Т.М. - проти вимог апеляційної скарги заперечували, просять її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне і обґрунтоване.

Прокурор Рудницький В.О. просить прийняти за результатами розгляду апеляційної скарги законне і обґрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін і третьої особи, які з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 05.10.2015 року, у справі №127/14840/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Вінницької обласної державної адміністрації, Управління ВД ФССНВ у Вінницькій області, Відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства №26, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, прокурора Вінницької області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії в задоволенні позову відмовлено.

Вказаним рішенням (а.с. 73-75) встановлено, що позивач ОСОБА_3 є інвалідом першої групи безстроково, втрата працездатності - 100%.

Із протоколу засідання обласної комісії по розгляду спірних питань щодо справ потерпілих на виробництві та членів їх сімей по управлінню ВД ФССНВ у Вінницькій області від 22 червня 2001 року за №3 вбачається, що комісія ухвалила рішення про прийняття відділенням ВД ФССНВ у м. Вінниці особової справи потерпілого на виробництві інваліда І групи ОСОБА_3 від СКП-26.

Згідно акту №463 від 02.07.2001 року особова справа ОСОБА_3 була передана страховику, що є правомірним, оскільки відповідає п.п. 5 п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Таким чином, правові відносини соціального забезпечення існують між позивачем ОСОБА_3 та відділенням ВД ФССНВ України у м. Вінниці, а не з іншими відповідачами.

Крім того, при розгляді зазначеної справи судом встановлено, що позивач ігнорує намагання ВД ФССНВ у м. Вінниці надати йому належні за законом види соціального забезпечення і допомоги - не бажає отримувати належні йому страхові виплати, інвалідні візки, протипролежневі засоби, білизну тощо. ОСОБА_3 не йде на контакт з працівниками фонду, двері за місцем проживання інваліда не відчиняють для вручення йому зазначених речей.

А його посилання на державний садизм, геноцид, дискримінацію як інваліда праці безпідставні, оскільки позивач не бажає отримувати соціальні виплати та соціальні послуги від встановленого законодавством органу - відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці, а вимагає надання соціального забезпечення іншими органами, надання соціального забезпечення якими не передбачено законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також судом першої інстанції при розгляді справи, яка переглядається встановлено, що 28.12.2015 року, 29.12.2015 року та 30.12.2015 року позивач ОСОБА_3 звертався до Голови Вінницької обласної державної адміністрації із заявами про забезпечення його санаторним лікуванням за 2015 рік.

Разом з цим, в матеріалах справи (а.с. 76) міститься копія путівки до санаторію Борисфен м. Очаків на 45 діб №01023 на ім'я позивача, вартість якої становить 20250,00 грн., яку представник відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці Олійник А.М. та суд першої інстанції намагались вручити представнику позивача в судовому засіданні 25.12.2015 року при розгляді цивільної справи №127/25523/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Вінницької обласної державної адміністрації, управління ВД ФССНВ у Вінницькій області, відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства №26, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, за участі Прокуратури Вінницької області, про зобов'язання забезпечити санаторним лікуванням на 45 діб, відшкодування моральної шкоди, канцелярських та поштових витрат. Однак представник позивача відмовився від її отримання.

Незважаючи на те, що позивач не звертався безпосередньо до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вінниці, останнім вжито заходів з тим, щоб забезпечити санаторно-курортне лікування позивача саме в санаторії «Борисфен», м. Очаків Миколаївської області, як про те просив позивач: укладено відповідні договори про надання санаторно-курортних послуг (а.с. 81-82, 86-87), отримано путівку (а.с. 76), яку 12 листопада 2015 року представник відповідача намагався вручити позивачеві за його місцем проживання, про що складено відповідний акт (а.с. 83).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необгрунтованість позовних вимог позивача.

Пунктами 3,4 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначено, що Фонд соціального страхування фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам I групи щорічно безоплатно за медичним висновком надається путівка для санаторно-курортного лікування; у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсує Фонд у розмірі, встановленому правлінням Фонду.

Потребу потерпілих у спеціальному медичному, постійному сторонньому догляді та побутовому обслуговуванні визначає МСЕК.

Позивачем не зазначено у позовній заяві про те, що він самостійно придбав путівку для санаторно-курортного лікування, відповідно не надано доказів такого придбання.

Отже, підстав для виплати позивачу компенсації вартості путівки для санаторно-курортного лікування немає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивачем належними і допустимими доказами не доведено неправомірних дій (бездіяльності)належного відповідача - Відділення ВД ФССНВ в м. Вінниці щодо забезпечення санаторно-курортного лікування ОСОБА_3, а відтак відсутні й підстави для відшкодування моральної шкоди в зв'язку з цим.

Вимоги позивача до Вінницької обласної державної адміністрації, управління ВД ФССНВ у Вінницькій області, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства №26 безпідставні, оскільки з ними в правовідносинах соціального забезпечення позивач не перебуває.

Посилання позивача на державний садизм, геноцид, дискримінацію його як інваліда праці є безпідставними, оскільки останній сам не бажає отримувати соціальні виплати та соціальні послуги від встановленого законодавством органу відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці, а вимагає надання зазначеного забезпечення іншими органами, що не передбачено законодавством.

Не можуть бути підставами для скасування судового рішення і посилання позивача не неповноважність складу суду, що розглянув справу в суді першої інстанції у зв'язку з відмовою у відводі судді, а також розподілом позовної заяви не в автоматизованому режимі.

Так, заява позивача про відвід судді Венгрин О.О. (а.с. 67) розглянута судом в установленому порядку і в її задоволенні відмовлено (а.с. 72) в зв'язку з відсутністю підстав для відводу судді.

Спростовуються матеріалами справи доводи апелянта про те, що відповідна справа була розподілена судді Венгрин О.О. з порушенням порядку автоматизованого розподілу справ. Позовна заява надійшла до суду 05.02.2016 року (в п'ятницю), проте серед інших не була розподілена в цей же день, через відмову мережі суду в зв'язку зі збоєм в роботі сервера КП Д3 і неможливістю розподілити справу через блокуючі помилки карток після відновлення роботи мережі, що підтверджено відповідним актом (а.с. 10).

Автоматизований розподіл судової справи між суддями проведено 08.02.2016 року (в понеділок) й визначено головуючого суддю Венгрин О.О., про що складено протокол (а.с. 11).

Безпідставними є й посилання позивача на протиправність використання в якості доказу рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2015 року в справі №127/14840/15ц за позовом ОСОБА_3 до Вінницької обласної державної адміністрації, Управління виконавчої дирекції ФССНВ у Вінницькій області, Відділення виконавчої дирекції ФССНВ в м. Вінниці, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства №26, Головного управління Державного казначейства України в Вінницькій області, прокурора Вінницької області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії.

Оскільки в зазначеній цивільній справі брали участь ті ж особи, що і в даній справі, обставини, встановлені цим судовим рішенням відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню при розгляді інших справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Копію рішення виготовлено засобами автоматизованої системи документообігу суду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 11-1 ЦПК України, а саме рішення було предметом апеляційного перегляду й ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 05.10.2015 року залишено без змін, набрало законної сили. Доказів невідповідності наявної в матеріалах справи копії судового рішення його оригіналу суду апеляційної інстанції позивачем не надано.

Письмовий доказ, про витребування якого просив суд першої інстанції позивач - повний стенографічний протокол запису обговорення на сесії Верховної Ради України та прийняття постатейно Закону України «Про обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (а.с. 47), жодного значення для правильного вирішення даної цивільної справи не має і не витребування такого доказу судом першої інстанції не впливає на законність і обґрунтованість оскаржуваног о рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку суду апеляційної інстанції про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.