печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого : судді Матійчук Г.О.,

при секретарі: Бец В.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Кахраманова Р.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом та просила визнати депозитні договори: №SAMDN7217 і № SAMDN7456 (вклад «Стандарт»), укладені з ПАТ КБ «ПриватБанк», розірваними з 27 січня 2015 року; стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 1 005 доларів США основного боргу та проценти в сумі 351,60 за договором №SAMDN7217 (вклад «Стандарт») і 395 євро основного боргу і проценти в сумі 137,55 за договором SAMDN7456 (вклад «Стандарт»), всього: 1 351,60 доларів США і 532,55 євро; встановити наступний спосіб виконання рішення відповідачем: виплату вказаної суми здійснити у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» по вул. Кутузова, 2 у м. Києві протягом десяти днів з дня вступу рішення в законну силу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 липня 2007 року між позивачем та відповідачем були укладені договори банківського вкладу, згідно умов яких ОСОБА_1 внесла на депозит кошти у розмір 1 005 доларів США та 395 євро. Процентні ставки за договорами становили 10% та 8,7%. Згідно умов договору у разі відсутності відмови позивача від продовження договору, він вважається автоматично продовженим на той же строк. За 2011-2012 роки ОСОБА_1 не отримувала кошти за процентами з різних причин. Після звернення позивача до банку з заявою для отримання коштів за процентами з'ясувалося, що рахунок заблоковано і доступ до нього неможливий. Відповідач надав відповідь, якою фактично відмовив у поверненні коштів.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір №SAMDN7217 (вклад «Стандарт»), згідно умов якого позивач внесла на депозитний рахунок кошти у розмірі 1 005 доларів США зі сплатою 9% річних.

Цього ж дня між сторонами було укладено договір № SAMDN7456 (вклад «Стандарт»), згідно умов якого ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок кошти у розмірі 395 євро зі сплатою 7,7% річних.

10 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з повідомленням про розірвання договорів депозиту, в якому просила виплатити їй кошти, внесені на депозит, з нарахованими відсотками.

25 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 відповідь, в якій зазначив, що договір був укладений в АРК і окупація території АРК зробила неможливою роботу банківської системи в регіоні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з пунктом 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 (далі - Інструкція № 337), яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 на підтвердження наявності грошових коштів на особових рахунках (вклад та відсотки) надала копію виписки по особовому рахунку. Однак, зазначена виписка не може бути прийнята як належний та допустимий доказ підтвердження залишку коштів на рахунку позивача, оскільки вона належним чином не завірена та не містить необхідних реквізитів.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому відсутні підстави для стягнення коштів за депозитними договорами на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 526, 1058-1060 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Г.О. Матійчук