Справа №442/5870/16-ц
Провадження №2/442/2050/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамар О.В.,

при секретарі - МаликО.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1 про звільнення майна з під-арешту-

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить звільнити заставлене майно з під арештів, накладених постановами ВП №46650554, від 10.07.2015 року, ВП №50128369 від 20.04.2016 року, ВП №51135905, від 19.05.2016 р., винесеними відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, а саме : квартиру, загальною площею 72,70 кв.м., житловою площею 46,00 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1., стягнути судовий збір.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідно до укладеного договору № LVDRGA від 19.08.2008 року ОСОБА_1 19.08.2008 року отримав кредит в розмірі 36443,54 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.08.2028 року. В забезпечення виконання за таким кредитним договором ПАТ КБ « Приватбанк» і відповідач уклали договір іпотеки 19.08.2008 року - квартири, загальною площею 72,70 кв.м., житловою площею 46,00 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1. Вподальшому На таке майно постановами ВП №46650554, від 10.07.2015 року, ВП №50128369 від 20.04.2016 року, ВП №51135905, від 19.05.2016 р., винесеними відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції накладено арешт.

Разом з тим, банк має намір стягнути вартість заставленого іпотекою майна у звязку з невиконання боржником своїх зобовязань. Таким чином, накладення арешту на таке майно порушує права банк на задоволення вимог позивача за рахунок предмету застави.

Представник позивача, в судове засідання не з'явився, однак подав заяву у якій просить слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, не повідомивши причин, хоча повістка була направлена своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у їх відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

19.08.2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було укладено кредитний договір № LVDRGA. В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором було укладено Іпотечний договір від 19.08.2008 року із ОСОБА_2. За умовами такого договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором нерухоме майно - квартиру, загальною площею 72,70 кв.м., житловою площею 46,00 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_2.

Поряд з цим, на вказану вище квартиру, було накладено арешт, на підставі постанов про арешт майна боржника винесеними відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції.:

ВП №46650554, від 10.07.2015 року за виконавчим листом №442/1499/14-ц, виданим 28.01.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення коштів на користь КС «Львівська» в розмірі 75843,07 грн.;

ВП №50128369 від 20.04.2016 року, за виконавчим листом, виданим Третейським судом при Асоціації «Дніпровський банківський союз» судом №200/1499/14-ц, від 02.07.2014 року про стягнення заборгованості за договором № Б/н станом 31.08.2013 року в сумі 24555,26 грн. та судових витрат 743,60 грн..

ВП №51135905, від 19.05.2016 р. за виконавчим листом, виданим Дрогобицьким міськрайонним судом №442/1499/14-ц, від 28.01.2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором 2011-1319 від 25.06.2011 року в сумі 75047 грн. та судовий збір в сумі 796,07 грн.

Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст.572-597 ЦК України, Законом України «Про іпотеку»,Законом України «Про заставу»,Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст.33 Закону Ураїни «Про іпотеку» уразі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно дост.14 Закону України від 18 листопада2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до ч.3ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Згідно ч.1ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 09.04.2016р. №6-13цс14, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч.1ст.360-7 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи, що постанови про арешт майна та заборона на його відчуження винесені значно пізніше після укладання договору іпотеки, суд приходить висновку, що арешт на предмет іпотеки накладено в порядку примусового виконання виконавчих листі у порушення передбаченого ч.8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» і ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, а відтак про достатність підстав для зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214,224 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити .

Звільнити з під арешту іпотечне майно : квартиру, загальною площею 72,70 кв.м., житловою площею 46,00 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1., на яке було накладено арешт, на підставі постанов ВП №46650554, від 10.07.2015 року, ВП №50128369 від 20.04.2016 року, ВП №51135905, від 19.05.2016 р., винесеними відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції.

Стягнути з ОСОБА_1 1378 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Крамар О.В.