Справа № 459/1527/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Марковець Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції ОСОБА_1 про виділення 1/2 частки арештованого майна,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2016 року головний державний виконавець відділу ДВС Червоноградського МУЮ звернувся до суду з поданням, у якому просить прийняти рішення про виділення ? частини квартири № 50 у будинку № 15 на вул. Мазепи, 15, у м. Червонограді, що належить боржнику ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

В обґрунтування подання вказав, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 48520075 з виконання виконавчого листа № 755/10248/15-ц виданого 09.09.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банку» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 734 23,97 грн. та витрати по оплаті третейського збору у розмірі 7742,36 грн. та 243,60 грн. судового збору. Зазначає, що 19.10.2015 р. було відкрито виконавче провадження й накладено арешт на майно боржника. У ході проведеної перевірки майнового стану та доходів боржника встановлено, що ОСОБА_2 пенсій не отримує та не працює, на обліку в органах ДФС не перебуває, зареєстрована за адресою, вказаному у виконавчому документі. Також встановлено, що за ОСОБА_2 не зареєстровані транспортні засоби чи земельні ділянки, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. При виході на дільницю за місцем проживання боржника дверей ніхто не відчинив. Згідно наявної інформації, у власності ОСОБА_2 перебуває ? вище вказаної квартири. Оскільки таке майно знаходиться у спільній власності, просить виділити його частку, котра належить боржнику.

Державний виконавець в судове засідання не зявилася, подав клопотання про розгляд подання за її відсутності.

Належним чином повідомлений боржник та стягувач у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до виконавчого листа № 755/10248/15-ц виданого 09.09.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва, вирішено солідарно стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, приватного малого підприємства «Авіста» на користь ПАТ «Універсал Банку» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 734 23,97 грн. та витрати по оплаті третейського збору у розмірі 7742,36 грн. та 243,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 49037514 з виконання вище вказаного виконавчого листа.

19.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2в межах суми звернення стягнення 742 221,93 грн., заборонено останній здійснювати відчуження будь-якого майна в межах суми боргу.

Згідно акта державного виконавця від 14.03.2016 року, останнім здійснено вихід на дільницю по місцю проживання ОСОБА_2, доступу до квартири не було, оскільки дверей не відкрито. При цьому, цей акт складений за відсутністю понятих.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано 1/2 частина квартири № 50 у будинку № 15 на вул. Мазепи, 15, у м. Червонограді, що належить боржнику ОСОБА_2

Державним виконавцем скеровано запити до державних органів на предмет наявності відомостей про реєстрацію за боржником транспортних засобів, соціальних виплат. Згідно наданих відповідей за боржником транспортних засобів не зареєстровано, соціальних виплат боржник не отримує.

Відповідно до положень частин 1-5 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно з підпунктом 5.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року N 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за N 865/415, звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Таким чином, законодавцем установлено можливість звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи як крайній захід, у разі безрезультатності вжиття інших, крім звернення стягнення на заробітну плату, пенсії тощо, заходів погашення заборгованості.

Водночас субєктом внесеного подання не доведено вчинення дій, зокрема, щодо виявлення коштів на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, наявності її рахунків у цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Крім того, державним виконавцем не реалізовано передбаченого статтею 376 ЦПК України права на звернення до суду для вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника з метою виявлення належних останній майна чи коштів.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Проте державним виконавцем не подано суду доказів вжиття ним заходів, які є передумовою звернення до суду з цим поданням, зокрема, висновку експерта про можливість виділу 1/2 частки вказаної квартири в натурі.

З огляду на викладене, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 210, 212 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: М. Д. Новосад