Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Четверта одеська державна нотаріальна контора про визнання особи такою, яка не може спадкувати за правом представлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовомв якому просять визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, яка не може спадкувати за правом представлення.

При цьому позивачі посилаються на те, що 22 квітня 2014 року помер їх рідний брат та дядько ОСОБА_4. Після смерті якого відкрилася спадщина. Заповіт ОСОБА_4 не склав, тому позивачі звернулися до Четвертої одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини як спадкоємці за законом, оскільки ОСОБА_1, як сестра спадкодавця є спадкоємцем другої черги спадкування, а ОСОБА_2, як рідна племінниця спадкодавця, за правом представлення, відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, є також спадкоємцем другої черги.

ОСОБА_3 також звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, мотивуючи це тим, що вона являється рідною племінницею спадкодавця, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, вона також має право на спадщину за правом представлення.

Позивачі зазначають, що заява відповідачки не відповідає дійсності. Так вони зазначають, що ОСОБА_3 народилася у сім`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (до укладання шлюбу ОСОБА_7С.), яка є рідною сестрою ОСОБА_8, який був одружений на ОСОБА_9 (після укладання шлюбу (ОСОБА_8). Оскільки, ОСОБА_8 та рідна сестра і тітка позивачів ОСОБА_10 взяли на виховання відповідачку. При цьому позивачі зазначають, що відповідачка усиновлена не була, однак якимось чином у неї зявилося свідоцтво про народження на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, позивачі вважають, що відповідачка не може бути спадкоємцем за правом представлення.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_11 позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами викладеними в позові.

Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Представник третьої особи Четвертої одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про час та місце проведення третя особа повідомлялася належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст. 10 ЦПК України).

У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 22 квітня 2014 року помер ОСОБА_4, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 24 квітня 2014 року складено відповідний актовий запис №4356, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №376704, видане повторно 14 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. (а.с. 19)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

Статтею 1216 визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України)

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 2 та 3 статті 1223 ЦК України визначає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-126 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. (ст. 1258 ЦК України)

Частина 3 статті 1266 ЦК України визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Стаття 1262 ЦК України визначає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до Архівної довідки від 21.11.2014 р. №К-2096, наданої Державним архівом Одеської області на звернення ОСОБА_1 28.10.2014 р. за вх. №К-2096, в книзі реєстрації актових записів про народження с. Свердлове Ленінського району Одеського округу (на даний час с. Свердлове Комінтернівського району Одеської області) за 1925 рік є запис №27 від ІНФОРМАЦІЯ_2: ОСОБА_9 - 1 квітня 1925 року, батько: ОСОБА_12, 21 рік, грек; мати: ОСОБА_13, 21 рік, гречанка. (а.с. 17)

Крім того, відповідно до ОСОБА_11 №0 від 06 травня 2014 року, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження міститься актовий запис про народження 14 жовтня 1942 року ОСОБА_4, відповідно до якого його батьками є: батько ОСОБА_12, грек, мати ОСОБА_14, гречанка.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правове значення при вирішенні даного спору має доведеність наявність чи відсутність родинного звязку між відповідачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_15 (дівоче прізвище ОСОБА_14) ОСОБА_16, що померла 10 грудня 1996 року, та яка є рідною сестрою спадкодавця ОСОБА_4, що помер 22 квітня 2014 року.

Заперечуючи проти позову відповідачка зазначила, що її батьками є ОСОБА_15 та ОСОБА_17, яка є рідною сестрою спадкодавця ОСОБА_4. Відповідачка стверджує, що усе своє життя вона носила прізвище «Недєльчева», а по батькові значилась як «Василівна». За життя батьків відповідачки, сумнівів, що вона є рідною донькою ОСОБА_17 (дівоче прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_16, яка є рідною сестрою померлого ОСОБА_4, не виникало. А обставини на які посилаються позивачі є надуманими.

На підтвердження заперечень проти позову, відповідачка надала суду письмові докази, а саме: Свідоцтво про одруження ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4 (згідно свідоцтва, після укладання шлюбу ОСОБА_15) ОСОБА_16, 1926 року нагородження; Свідоцтво про народження відповідачки ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії І-ЖД №468190 видане Городненською сільською радою Болградського району Одеської області, відповідно до якого в графі батько значиться ОСОБА_15, а в графі мати ОСОБА_17; копію Свідоцтва про укладання 17 листопада 1979 року шлюбу між ОСОБА_19 та ОСОБА_18 (що підтверджує зміну прізвище відповідачки на - «Бурукова»); Свідоцтво про розірвання шлюбу серії ІІ-ЖД №269481 між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (яке підтверджує, що відповідачка після розлучення 17 вересня 1987 року залишила прізвище - «Бурукова»); Свідоцтво про смерть серії І-ЖД №089975 ОСОБА_17, яка померла 10 грудня 1996 року.

Крім того, суд вважає за необхідне прийняти до уваги, що з рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2015 року (номер провадження 22-ц/785/2011/15) ухваленого за результатами розгляду апеляційної скарг ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_21 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання однією сімєю та зміну черговості одержання права на спадкування, вбачається встановлення судом першої інстанції обставин, які не спростовані апеляційною інстанцією та які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребують доказування під час розгляди даної цивільної справи, а саме те, що спадкоємцями другої черги за законом є сестра померлого ОСОБА_4 ОСОБА_1 та племінниця ОСОБА_3 дочка рідної сестри померлого ОСОБА_17, котра померла 10.12.1996 року, які своєчасно звернулися до Четвертої одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачами не надано жодного доказу, окрім власних тверджень, який б підтверджував, що відповідачка по справі не є рідною донькою ОСОБА_17, яка є рідною сестрою померлого ОСОБА_4.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд критично ставиться до тверджень позивачів щодо відсутності родинного звязку між відповідачкою по справі та спадкодавцем ОСОБА_4 та вважає їх недоведеними.

За таких обставин, оцінивши всі зібрані за справою докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Четверта одеська державна нотаріальна контора про визнання особи такою, яка не може спадкувати за правом представлення, не знайшов свого підтвердження в процесі розгляду справи, є недоведений, а відтак - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1216-1218, 1223, 1262, 1266 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Четверта одеська державна нотаріальна контора про визнання особи такою, яка не може спадкувати за правом представлення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

27 травня 2016 року