Номер провадження: 22-ц/785/2285/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д. суддів: Вадовської Л.М.,Ващенко Л.Г.

при секретарі Коноваленко Х.В.

у відкритому судовому зсіданні у присутності представника ОСОБА_2, за ордером та договором про надання правової допомоги, голова Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розглянула апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, який діє за ордером та договором про надання правової допомоги,

на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2015р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області

про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИЛА:

в травні 2015р. позивач ОСОБА_2 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю на будівлю водонасосної станції, розташованої в с.Ларжанка по вул.Перемоги, 1 а.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що з 1997 р. вона разом із чоловіком ОСОБА_3 користуються водонасосною станцією, розташованою за вказаною адресою. Приміщення станції є нежитловою будівлю, площею 5,1 кв.м, побудовану із залізобетонних плит, власник станції невідомий, в 1997 р. виготовлено робочий проект на підключення енергоприймачів до трьохфазної мережі по вул.Перемоги, 100 «а», відкрито особовий рахунок, за яким вона регулярно сплачує кошти за електричну енергію, якою користується. Між нею та постачальником електричної енергії укладено договір електропостачання. Позивач стверджує, що протягом 18 років володіє водонасосною станцією, здійснює її періодичний ремонт, підтримує її у належному технічному стані, що дає підстави для задоволення позову, а саме, визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В суді першої інстанції представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо задоволення позову.

Рішенням суду першої інстанції від 07.10.2015р. в позові ОСОБА_2 до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено (а.с.50-51).

В апеляційній скарзі апелянт представник ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального та процесуального права.

В апеляційному суді представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Голова Ларжанської сільської ради погодився з доводами апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, подав письмові пояснення по апеляційній скарзі, які приєднані до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи представника позивача, позицію відповідача, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Позивач просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на нежитлове приміщення - водонасосну станцію, яка розташована в с.Ларжанка, Ізмаїльського району Одеської області, вул. Перемоги, №1а, посилаючись на те, що вона та члени її сімї протягом багатьох років користуються вказаною станцією, експлуатують її для поливу своїх та сусідських земельних ділянок. За електричну енергію, яка нею використовується, сплачуються гроші за договором з ПАТ « ЕК Одесаобленерго».

Сторонами не спростовується, що на будівлю «водонасосна станція» в с.Ларжанка по вул.Перемоги, 1 а, та на земельну ділянку, на якій вона розташована, відсутні правовстановлюючі документи. За даними технічного паспорту водонасосна станція, це самочинне будівництво, яке збудовано в 1994 р. без дозвільних документів та в експлуатацію не здано.

При розгляді вказаного спору суд застосував положення п.п.9, 10, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р. №5.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

З огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи, що правовстановлюючи документи на спірну водонасосну станцію відсутні, відсутні документи на земельну ділянку, на якій вона розташована, суд дійшов висновку, що спірна споруда є самочинним будівництвом. Позивачем також не доведено, що вона володіє чужим майном, оскільки у неї відсутні договори оренди, наймання, зберігання тощо.

Судова колегія вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, апеляційна скарга не містить доводів, які дають підставу для скасування рішення суду і задоволення позову ОСОБА_2, тому апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307ч1п1,308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2,який діє за ордером та договором про надання правової допомоги, відхилити, рішення Ізимаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

ОСОБА_4

ОСОБА_5