Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/376/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 квітня 2016 року Крижопільський районний суд
в складі головуючого судді Зарічанського В.Г.
з участю секретаря Балух О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Метроном» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором,-
09 березня 2016 року КС «Метроном» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором.
У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № К99/13, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 85 000 грн строком з 05 грудня 2013 року по 05 грудня 2014 року з виплатою 36 % річних. Повернення кредиту здійснюється згідно з графіком погашення.
У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 01 березня 2016 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 55 914,71 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, окрім того, позивач просить розірвати кредитний договір № К99/13 від 05 грудня 2013 року.
У судове засідання представник позивача не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи не повідомивши суд про причини своєї неявки і не подавши заяву про розгляд справи у його відсутність.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
05 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №К99/13, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 85 000 грн строком з 05 грудня 2013 року по 05 грудня 2014 року з виплатою 36% річних (а.с. 6).
Відповідно до пункту 3.3. кредитного договору та графіку погашення кредиту, наведеному в додатку до кредитного договору, відповідач повинен щомісячно, починаючи з 05 січня 2014 року по 05 грудня 2014 року, сплачувати позивачу в рахунок погашення кредиту встановлені в графіку суми (а.с. 7).
Згідно з пунктом 3.7. кредитного договору за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит буде визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 72% річних від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 85 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 05 грудня 2013 року (а.с. 5).
Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом.
Згідно ст. 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно норм статей 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у позивача виникло право звернення до суду із позовом про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за цим договором.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов КС «Метроном» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378 гривень.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 523, 526, 527, 530, 536, 615, 625, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 174, 213 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Розірвати кредитний договір № К99/13 від 05 грудня 2013 року, укладений між Кредитною спілкою «Метроном» та ОСОБА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його отримання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя :