РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2013 року до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», що звернулося до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» (новий кредитор) та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (первинний кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги, за умовами п. п. 2.1., 2.2. якого до нового кредитора перейшли усі права вимоги первісного кредитора за кредитими договорами та договорами забезпечення, у тому числі, за кредитним договором № 29/7-07 від 15.03.2007 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний інерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 ОСОБА_2.

Звернення з позовом також позивач обґрунтував тим, що кредитним договором позичальник отримав кредит у розмірі 500000,00 грн. та станом на 01.10.2013 року має заборгованість за цим договором у розмірі 846 733 грн. 72 коп., з яких за кредитом - 500000,00 грн., по відсотках - 311860,61 грн. та неустойка - 34873,11 грн.

Також зазначив, що з метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №51/23-2007 від 15.03.2007 року, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку земельну ділянку, площею 0,0998 м. кв., розташовану на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, автодорога «Обїзна», кадастровий № :01:001:005, що належить іпотекодавцю на праві власності.

У рахунок погашення заборгованості за цим договором позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на земельну ділянку, що знаходиться на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, що належить іпотекодавцю на праві власності, яка була передана в іпотеку на забезпечення виконання указаного кредитного договору, відповідно до укладеного 15 березня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 ОСОБА_2 договору іпотеки.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року, у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено. Водночас, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено частково: рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року скасовано, оскільки судами попередніх інстанцій не встановлені фактичні обставини, якій мають значення для правильного вирішення спору, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказаний висновок Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ обґрунтовував тим, що відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідачу не будо надано доказів переходу до позивача прав кредитора за договором про відступлення права вимоги, не надсилалось письмове повідомлення за формою, передбаченою договором між колишнім та новим кредитором і можливість надіслання такого повідомлення не втрачена.

Однак, за висновком суду касаційної інстанції неповідомлення про заміну кредитора може тягти наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобовязання не новому, а колишньому кредитору, проте ОСОБА_1 ОСОБА_2 не проводив погашення ні ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк», ні ТОВ «Кредитні ініціативи».

Таким чином, пославшись на те, що боржник не був належним чином повідомлений про заміну первісного кредитора суди не навели переконливих доводів, чому факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобовязання у повному обсязі, є підставою для звільнення боржника від виконання зобовязання взагалі.

Таким чином, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу повернуто на новий розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Сторони у судове засідання не зявилиcя. При цьому, позивач неодноразово подавав клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с. 1 тому - 45, 74, а с. 2 тому - 106).

Відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованим поштовими відправленнями, що підтверджується оригіналами рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 8), що повернулося на адресу суду 02.07.2015 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 4), що повернулося на адресу суду 14.07.2015 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 5), що повернулося на адресу суду 28.07.2015 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 9), що повернулося на адресу суду 04.08.2015 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 5), що повернулося на адресу суду 28.07.2015 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, надісланого повторно (штрихкодовий ідентифікатор 88 2), що повернулося на адресу суду 03.11.2015 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 8 ), що повернулося на адресу суду 25.11.2015 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 0), що повернулося на адресу суду 29.01.2016 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 2), що повернулося на адресу суду 22.02.2016 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 2), що повернулося на адресу суду 04.04.2016 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 7), що повернулося на адресу суду 19.04.2016 року.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано до суду клопотання від 09.07.2015 року, 13.10.2015 року, 08.12.2015 року, 19.01.2016 року, 05.04.2016 року про перенесення розгляду справи, при чому переважною більшістю причин неможливості явки до суду відповідачем зазначено перебування на лікуванні.

Водночас про причини неявки у судове засідання, призначене на 22.04.2016 року, відповідач суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, не одержані, внаслідок чого повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим по час та місце судового розгляду.

Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2 позов не визнав з підстав, викладених у письмових заперечення від 20.07.2015 року та просив у його задоволенні відмовити. Вказав, що 15.03.2007 р. між ним та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком був укладений договір про іпотечний кредит № 29/7-07, відповідно до якого йому було надано кредит в сумі 500 000 грн., з відсотковою ставкою 17 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 14.03.2022 р.

Згідно з договором про іпотечний кредит ним здійснювалися відповідні платежі по кредиту до грудня 2012 року. При черговому внесенні платежу за вказаний кредит в ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» йому було відмовлено в прийнятті платежу у звязку із закриттям рахунків. Стверджує, що він ніколи не ухилявся від повернення кредитних коштів, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» жодного разу письмово не попереджали його про наявність у нього заборгованості. Як стало йому відомо із позовної заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки, 17.12.2012 р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до п.п. 6.1. п. 6. якого ТОВ «Кредитні ініціативи» було зобовязано враховуючи вимоги чинного законодавства щодо повідомлення первісним кредитором позичальників про здійснення відступлення прав вимоги на користь іншої особи та необхідність новому кредитору повідомити позичальників про виконання грошових вимог шляхом перерахування коштів на нові банківські реквізити. Сторони домовились здійснити розсилку повідомлень кожному позичальнику про відступлення прав вимоги за формою, затвердженою додатком № 4 (додаток № 4 відсутній у позовній заяві) та повідомлення про нові банківські реквізити спільними зусиллями. Оскільки визначене п.п. 6.1. п. 6. договору відступлення прав вимоги не було здійснене, він не мав можливості продовжувати здійснювати чергові платежі за кредит. Твердження позивача про направлену йому вимоги, зокрема повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, не відповідає дійсності. На даний час ТОВ «Кредитні ініціативи» не повідомило його відповідно до п.п. 6.1. п. 6. договору відступлення прав вимоги та не надало йому реквізити за якими він може здійснювати платежі за іпотечним кредитом.

Зазначив, що твердження позивача про направлену йому вимогу, зокрема «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки» не відповідає дійсності, так як лист, що долучений до позовної заяви, не може бути використаний як доказ, оскільки не містить дати, реєстраційного номера та мокрої печатки ТОВ «Кредитні ініціативи» і не відповідає вимогам чинного законодавства щодо ведення діловодства, а також в матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому був би його підпис про вручення йому вищезазначеного листа. Вважає, що список № 6908 згрупованих поштових відправлень, що долучений до позовної заяви, не є свідченням того, що ним отримано яку-небудь кореспонденцію, тим більше листа, що долучений до позовної заяви, а у матеріалах справи відсутній оригінал вищезазначеного листа, який мав би повернутися з поштового відділення за спливом терміну зберігання. Також зазначає, що з апеляційної скарги вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» робило спробу ввести в оману суд апеляційної інстанції, приєднавши до апеляційної скарги повідомлення про відступлення, яким його 20.12.2012 р. від імені первісного кредитора повідомлено про відступлення, в якому відсутня правильна адреса адресата, а саме зазначено ОСОБА_1 ОСОБА_2, ДРУГЕТІВ, Ужгород, Закарпатська обл.), відсутній підпис первісного керівника кредитора, мокра печатки, а також відсутні докази - повідомлення про вручення поштового відправлення адресату. Таким же чином поступило ТОВ «Кредитні ініціативи», яке ніби то відправило йому повідомлення про виконання грошових вимог шляхом перерахування коштів на нові банківські реквізити, вищезгаданий лист-повідомлення без дати реєстрації, відсутній підпис нового кредитора, відтиск мокрої печатки, відсутнє повідомлення про вручення поштового відправлення адресату. Вказує, що навіть на сьогоднішню дату ТОВ «Кредитні ініціативи» не повідомило його відповідно до підпункту 6.1. п.6. Договору відступлення прав вимоги та не надало йому реквізити, за якими він може здійснювати платежі за іпотечним кредитом.

Враховуючи вищевикладене, пояснює, що він не мав можливості черговий раз вносити платежі за вищевказаний кредит в ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у звязку із закриттям рахунків та наявності у нього рахунків нового кредитора.

Зауважує, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, а з позовом до суду позивач звернувся у 2014 році, тобто більше ніж через 1 рік після внесення ним чергового платежу. У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Однак, зазначає, що при черговому внесенні платежу у березні 2012 року за вищевказаний кредит в ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» йому було відмовлено в прийнятті платежу у звязку із закриттям рахунків. Стверджує, що він ніколи не ухилявся від повернення кредитних коштів, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» жодного разу письмово не попереджали його про наявність у нього заборгованості. Вказує, що сплив позовної давності є також підставою для відмови у позові (ст. 254 ЦК України).

На підставі вищевикладеного, просить суд відмовити позивачу ТОВ «Кредитні ініціативи» у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги.

Відповідно до п. 2.1, 2.2. Договору первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель та зобовязується сплатити за нього первісному кредиторові грошову винагороду (ціну продажу) на умовах, визначених цим договором. Внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань, правом на звернення стягнення за зобовязаннями позичальників на заставлене майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Крім того, між ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (цедент) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (цесіонарій) 17 грудня 2012 року укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, посвідчений нотаріально та зареєстрований у реєстрі за номером 1423.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, згідно з умовами вищезазначеного договору та Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі за кредитним договором № 29/7-07, укладеним 15 березня 2007 року, позичальник ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.с. 9-4 тому 1 справи).

Судом встановлено, що 15 березня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та ОСОБА_1З.О. (позичальник) укладено договір про іпотечний кредит №29/7-07, у відповідності до предмету якого позичальник отримав кредит у сумі 500000,00 грн., за користування яким сторонами договору погоджено процентну ставку в розмірі 17 % річних, а кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним визначено не пізніше 14 березня 2022 р. (п.п. 2.1. 2.3. розділу 2 договору про іпотечний кредит).

За п.п. 2.4. договору про іпотечний кредит погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1), який є невідємною частиною цього договору.

Видача кредиту банком підтверджується меморіальними ордерами:

-від 15 березня 2007 року №101 на суму 50000,00 грн.;

-від 19 березня 2007 року №1 на суму 50000,00 грн.;

-від 28 березня 2007 року №1 на суму 100000,00 грн.;

-від 11 травня 2007 року №10 на суму 50000,00 грн.;

-від 19 червня 2007 року №18 на суму 50000,00 грн. ;

-від 11 липня 2007 року №3 на суму 50000,00 грн.;

-від 16 серпня 2007 року №4 на суму 15000,00 грн.;

-від 05 вересня 2007 року №23 на суму 35000,00 грн.;

-від 09 жовтня 2007 року №30 на суму 25000,00 грн.;

-від 12 жовтня 2007 року №20 на суму 25000,00 грн.;

-від 05 листопада 2007 року №1 на суму 50000,00 грн. (а.с. 74-84 тому 2 справи).

Договором про іпотечний кредит №29/7-07 від 15.03.2007 року визначено обовязок позичальника погасити заборгованість по кредиту та процентах перед банком відповідно до розробленого графіка погашення, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, суми неустойки і збитків в порядку, передбаченому цим договором (п.п. 5.2.1., 5.2.3. договору). Крім того, у пункті 6.2. вказаного договору сторони узгодили розмір пені, що сплачується позичальником банку за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/чи процентів за неправомірне користування кредитом, яка обчислюється від суми простроченого платежу, уу розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1З.О. неналежно виконує взяті на себе зобовязання, в результаті чого станом на 01 жовтня 2013 року має заборгованість за цим договором у розмірі 846733 грн. 72 коп., що складається з: 500000,00 грн. заборгованість за кредитом; 311860,61 грн. заборгованість по відсотках та 34873,11 грн. пеня, нарахована за період з 01.03.2013 року по 01.10.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом у гривні (а. с. 42 тому 1 справи).

З метою забезпечення належного виконання кредитного договору між ЗАТ «Акціонерний комерційний інвестиційний банк» та ОСОБА_1З.О. було укладено договір іпотеки № 51/23-2007 від 15 березня 2007 року, за яким останній передав в іпотеку банку земельну ділянку, площею 0,0998 м.кв., розташовану на території Оноківської сільської ради, автодорога «Обїзна», Ужгородського району Закарпатської області.

Відповідно до п. 1.3 даного іпотечного договору № 51/23-2007 від 15 березня 2007 року, дана земельна ділянка належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 9036100, виданого 05.03.2007 року Ужгородською районною державною адміністрацією на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 237 від 07.02.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № -058, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:005.

Сторонами іпотечного договору до останнього вносилися зміни, зокрема, 10 липня 2007 року за договором про внесення змін №1до іпотечного договору №51/23-2007 від 15.03.2007 року, 15 серпня 2007 року за договором про внесення змін №2до іпотечного договору №51/23-2007 від 15.03.2007 року, 09 жовтня 2007 року за договором про внесення змін №3до іпотечного договору №51/23-2007 від 15.03.2007 року.

У відповідності до договору про внесення змін № 3 до іпотечного договору № 51/23-2007 від 15.03.2007 року сторони оцінили даний предмет іпотеки в 506000,00 грн.

Як встановлено судом зі змісту договору про іпотечний кредит №29/7-07 від 15.03.2007 року його сторонами визначено у п. 6.8. договору строк позовної давності тривалістю у 10 років.

Із письмових заперечень відповідача (а.с. 108-113 тому 2 справи) вбачається заявлення останнім клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 1 ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, при цьому, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154цс15, що в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 28 жовтня 2013 року дата штемпеля пошти на конверті (а.с.46 тому 1 справи), а враховуючи домовленість сторін про збільшення позовної давності до 10 років. викладену письмово у п. 6.8. договору, суд констатує, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 5.3.2. договору про іпотечний кредит № 29/7-07 від 15.03.2007 року, банк має право вимагати від позичальника сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, суму неустойки і збитків, передбачених цих договором у випадку якщо позичальник не виконав у строк свої обовязки по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

За умовами іпотечного договору, а саме п. 5.1. іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків:

якщо у момент настання строку виконання іпотекодавцем зобовязань за договором про іпотечний кредит вони не будуть виконані повністю;

незалежно від настання строку виконання іпотекодавцем будь-яких зобовязань за договором про іпотечний кредит при ліквідації ти реорганізації у будь-який спосіб іпотекодавця, порушені відносно останнього справи про банкрутство;

при виникненні підстав, вказаних у п. 3.1.5 цього договору (у тому числі у разі невиконання іпотекодавцем зобовязань за іпотечним договором, а також невиконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором).

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання, способами, передбаченими п.п. 5.2.1 розділу 5 даного іпотечного договору № 51/23-2007 від 15 березня 2007 року.

На виконання умов договору про іпотечний кредит та іпотечного договору, відповідачу (боржнику) було направлено вимогу, а саме: повідомлення про усунення порушень. Вимога про добровільне виселення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки на дату подання позовної заяви не виконана.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем (боржником) зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки.

В силу норм ч. 1 ст. 575 ЦК України окремим видом застав є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За правовими наслідками невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, визначеними ст. 589 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави; за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 590 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

За положеннями ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобовязаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем основного зобовязання, позивач має право звернутися до останнього з вимогою про звернення стягнення предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідача.

Також, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобовязанням, якщо не буде доведено інше, відступлення за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобовязанням.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Така ж норма міститься і в ст. 24 Закону України «Про іпотеку».

При цьому, неповідомлення про заміну кредитора може тягти наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору. Однак, ОСОБА_1З.О. не проводив погашення ні ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ні ТОВ «Кредитні ініціативи».

Окрім цього, 20 грудня 2012 року відповідач ОСОБА_1З.О. був повідомлений про заміну кредитора, тобто про відступлення права вимоги, що підтверджується повідомленням про відступлення від 20 грудня 2012 року за вихідним № 0090681 (а.с. 95-96, 181-182 тому 1 справи; а.с. 103-10 тому 2 справи).

Водночас матеріалами справи підтверджено факт того, що боржнику було відомо про зміну кредитора у кредитних правовідносинах, оскільки з копії звернення ОСОБА_1 ОСОБА_2 від 27.02.2013 року, адресованого директору ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 102 тому 2 справи), вбачається пояснення позичальника про неможливість у звязку зі скрутним фінансовим становищем на той момент погасити прострочену заборгованість. У цьому ж зверненні позичальник повідомив про переговори з партнерами по бізнесу, один з яких має можливість внести інвестиції в розвиток його закладу (під будівництво якого отримувався кредит) в сумі 500000,00 грн., які можуть бути спрямовані в рахунок погашення боргу за кредитним договором №29/7-07 від 15.03.2007 року з метою закриття кредитного договору за умовами програми ДS3, що йому були розяснені,

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За приписами ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Отже, в розумінні ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки в грошовому вираженні визначається у відповідності із процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Таким чином, суд приходить до переконання про задоволення вимог та звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 29/7-07 від 15.03.2007 року в розмірі 846733,72 грн., на предмет іпотеки земельну ділянку, площею 0,0998 м.кв., розташовану на території Оноківської сільської ради, автодорога «Обїзна», Ужгородського району Закарпатської області, що належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 9036100, виданого 05.03.2007 року Ужгородською районною державною адміністрацією на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 237 від 07.02.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № -058, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:005, шляхом її продажу з прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 11, 259, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 536, 546, 549, 575, 589, 590, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 213, 215, 223, 294, 296 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити повністю.

Звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 29/7-07 від 15.03.2007 року, яка станом на 01.10.2013 складає 846733,72 грн.: за кредитом - 500000,00 грн.; по відсотках - 311860,61 грн., пеня - 34873,11 грн. на предмети іпотеки, а саме на: земельну ділянку, площею 0,0998 м.кв., розташовану на території Оноківської сільської ради, автодорога «Об'їзна», Ужгородського району Закарпатської області кадастровий № :01:001:005 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14) шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, місцезнаходження 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14) судовий збір в розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.М. Світлик