Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Львівського комунального підприємства «Навколо базару» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ЛМКП «Львівтеплоенерго», Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення, за касаційною скаргою Львівського комунального підприємства «Навколо базару» на рішення апеляційного суду Львівської області

від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Львівське комунальне підприємство «Навколо базару» (далі - ЛКП «Навколо базару») звернулося до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на його обслуговуванні знаходиться будинок АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1, отримують послуги з центрального опалення, що ним надаються, однак не вносять за них плату, просив суд стягнути з них у солідарному порядку на його користь заборгованість, що виникла з червня 2009 року по грудень 2014 року, у розмірі 6 693 грн 59 коп.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Навколо базару» заборгованість за послуги з центрального опалення у розмірі 1 213 грн 91 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Львівське комунальне підприємство «Навколо базару» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог, оскільки відповідачі не користувалися послугами та відмовилися від центрального опалення у 2008 році.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що відповідачами не було дотримано порядок відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та постачання гарячої води, а відтак не можна вважати, що відсутній обов'язок зі сплати за користування наданими послугами. У зв'язку з тим, що позов пред'явлено у грудні 2014 року апеляційний суд стягнув заборгованість в межах трирічного строку, а саме, за період з 01 грудня 2011 року по лютий 2012 року включно, тобто по день фактичного припинення нарахування заборгованості.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Судами установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно розрахунку, наданого ЛКП «Навколо базару», заборгованість відповідачів за послуги з центрального опалення за період з червня 2009 року по грудень 2014 року становить 6 693 грн 59 коп.

У лютому 2007 року відповідачі звернулись до ЛКП «Навколо Базару» з заявою про відключення центрального опалення, на яку 20 лютого 2007 року отримали лист-згоду №74, згідно якого ЛКП «Навколо базару» не заперечує проти від'єднання квартири відповідачів від центрального опалення та встановлення двохфункційного котла в квартирі АДРЕСА_1. (а.с.21).

28 жовтня 2008 року у вказаній вище квартирі було встановлено індивідуальне опалення та газовий лічильник, згідно показів якого відповідачі щомісяця здійснювали оплату за спожитий газ. Одночасно було демонтовано елементи централізованого теплопостачання та ізольовано труби.

24 вересня 2009 року за участю представників ВАТ «Львівгаз» було складено акт приймання закінченого будівництва об'єкту системи газопостачання (а.с.23).

Однак, як вбачається з пояснень представника позивача, а також з матеріалів справи, відповідачами не було у повній мірі дотримана вся процедура щодо від'єднання від централізованого опалення. Зокрема, не був складений акт про відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та відповідно сторони не переглядали умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630(далі - Правила).

Згідно з п. 26 вказаних Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання"схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до п. 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Крім того, наказомМіністерства з питань житлово-комунального господарства № 169 від 06 листопада 2007 року було внесено зміни до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Разом із тим, згідно із ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу Українивласник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних умов і правил експлуатації будинку.

Вирішуючи справу, апеляційний суд дійшов висновку про те, що такий порядок відповідачами не дотримано в повному обсязі, оскільки акт комісії про відключення квартири від центрального опалення складено лише

28 березня 2012 року, на підставі якого листом ЛКП «Навколо базару»

від 26 квітня 2012 року № 148 звертався до начальника служби обліку та збуту теплової енергії про внесення змін до договору від 26 вересня 2002 року №3481/Ф про постачання теплової енергії будинку по АДРЕСА_1, опалювальною площею

61,5 кв. м та тепловим навантаженням 0,00539 як такої, що не отримує послуги теплопостачання, а тому саме з цієї дати слід вважати відповідачів такими, що не отримують послуг з теплопостачання.

В цій частині апеляційний суд дійшов вірного висновку, однак не звернув уваги на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, 30 квітня 2013 року Франківським районним судом м. Львова видано наказ, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ЛКП «Навколо базару» заборгованість у розмірі 6 693 грн 69 коп.

Ухвалою цього ж суду 03 грудня 2013 року судовий наказ на підставі

ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України було скасовано та роз'яснено підприємству право на звернення з такою вимогою до суду в позовному провадженні.

Так, за положеннями ст. 264 ЦК Україниперебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК Україниє особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Відповідний правовий висновок висловлено Верховним Судом України в постанові від 13 січня 2016 року (справа № 6-931цс15).

Проте, вирішуючи спір, апеляційний суд на зазначене увагу не звернув, у порушення ст.ст. 212-214, ст. 316 ЦПК України обставини справи з'ясував неповно, доводів сторін належним чином не перевірив, обґрунтовуючи розмір заборгованості за спожите тепло, не врахував, що судовий наказ перериває перебіг позовної давності і перебіг давності починається заново. Неврахування судом зазначених вимог закону потягло за собою неправильний розрахунок розміру заборгованості.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Львівського комунального підприємства «Навколо базару» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. СавченкоСудді: В.І. Амелін