Справа №587/296/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1095/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 травня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Служба в справах дітей Сумської районної державної адміністрації Сумської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Сумського районного суду Сумської області з даним позовом, в якому просив : 1) зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди в спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; 2) встановити порядок його участі у вихованні сина у формі систематичних побачень, без участі сторонніх осіб, а саме: протягом доби ( 24 години ), з можливістю ночівлі у батька, один раз на тиждень, за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_4; щотижня з обіду неділі по вечір неділі ( з 12-00 год. по 19-00 год. ); спільний відпочинок, а саме перша половина літніх канікул перебування з батьком; 3) зобовязати відповідача, за два дні до дня зустрічі з сином, надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, навчання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач після розірвання шлюбу почала чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною та не виконує рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 18 лютого 2014 року про визначення способу участі у вихованні малолітніх.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково, встановлено наступні дні та час побачень з дитиною ОСОБА_6 : один раз на тиждень у один із вихідних днів протягом однієї доби, а також протягом двох тижнів у період літніх відпусток у період літніх канікул за місцем проживання батька з дотриманням батьком вимог щодо режиму дня дитини відповідного віку щодо відпочинку, навчання, дозвілля та забезпечення відповідного харчування.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду змінити, встановивши час спілкування ОСОБА_5 з сином наступним чином : щовівторка або щочетверга кожного тижня та щосуботи або щонеділі кожного тижня з 10-00 год. до 19-00 год. без присутності матері, а також протягом двох тижнів у період літніх канікул кожного дня з 09-00 год. до 20-00 год. без присутності матері за місцем проживання чи перебування або дитини, або батька з дотриманням вимог щодо режиму дня дитини відповідного віку щодо відпочинку, навчання дозвілля та забезпечення відповідного дитячого харчування. Надати право відвідувати сина за місцем його проживання або перебування у святкові дні та дні народження з 09-00 год. до 19-00 год.

При цьому вказує, що судом першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не врахував вік дитини, зайнятість сторін, стан здоровя, звички дитини, неприязні стосунки між сторонами. Зазначає, що відповідач не зможе забезпечити усі необхідні умови перебування дитини, так як не має для цього відповідних навичок. Син не залишався з батьком цілу добу з ночівлею. Вважає, що висновком Служби в справах дітей Сумської районної державної адміністрації суперечить рішенню виконавчого комітету Сумської міської ради щодо часу спілкування позивачем з сином. Зазначає також, що перешкод в спілкуванні з дитиною вона не чинить, а позивач сам не має бажання брати участь у вихованні дитини.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 сторонами не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення позивача проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги та визначаючи спосіб участі ОСОБА_5 у вихованні сина ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір з приводу часу зустрічей батька з сином. Докази неналежного догляду дитини з боку батька відсутні, а дитина досягла того віку, коли може тривалий час знаходитись без матері. При визначенні порядку та тривалості побачень, суд враховував висновки служби в справах дітей. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони мають спільного сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з ОСОБА_4

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.02.2012 року, яке набрало законної сили, укладений між сторонами 05.04.2009 року шлюб було розірвано.

Рішенням цього ж суду від 09.04.2014 р. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання спільної дитини сторін.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 18 лютого 2014 року №65, визначено ОСОБА_5 спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі систематичних побачень з дитиною, а саме: щовівторка, щосереди, щочетверга з 12-00 год. до 19-00 год., з урахуванням стану здоровя дитини та інших обставин, що мають істотне значення ( а.с. 6).

Згідно висновку Служби в справах дітей Сумської районної державної адміністрації Сумської області від 11 квітня 2016 року №01-14/198, з метою збереження родинних стосунків ОСОБА_6 з батьком, доцільно встановити наступний графік побачень ОСОБА_5 з сином: одну добу на тиждень ( у встановлений із матірю дитини день та за попередньою домовленістю з нею ) і два тижні на літніх канікул. основною вимогою даного графіку є гарантування батьком збереження режиму дня ( відпочинку, навчання, дозвілля дитини ) та обовязкового повноцінного харчування дитини.

Виходячи з положень ст.ст. 141 та 153 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в т.ч. і на безперешкодне спілкування.

Частиною 1 статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 11 та ч.ч. 1-2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України слідує, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно принципів 4, 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю; дитина має право на отримання освіти, яка має бути безкоштовною і обовязковою, по крайній мірі, на початкових стадіях; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитині повинна бути забезпечена повна можливість ігор і розваг, які б були направлені на цілі, що переслідуються освітою.

Частиною 2 статті 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Колегія суддів погоджується з висновками Служби в справах дітей Сумської районної державної адміністрації про порядку участі батька в спілкуванні.

Враховуючи вік дитини, необхідність поновлення систематичного спілкування батька з сином, щире прагнення позивача до цього, колегія суддів прийшла до висновку, що запропонований Службою в справах дітей Сумської РДА порядок участі батька в вихованні, який покладений в основу оскарженого рішення, є виваженим, відповідає інтересам сторін та не зашкодить інтересам дитини.

Як зазначає позивач, він втратив контакт з дитиною з осені 2015 року, після зміни відповідачкою місця проживання. Згідно довідки ДНЗ №23 ( а.с. 27 ), позивач протягом 2011-2015 р.р. відвідував заклад, забирав дитину, був присутнім на святах.

З матеріалів справи вбачається також, що позивач має постійну роботу та місце проживання, його житловий будинок має усі зручності для нормального харчування, відпочинку та навчання дитини ( а.с. 29 ).

Твердження апелянта щодо відсутності у позивача необхідних умов та навиків для нормального перебування дитини, а також щодо неможливості залишення дитини з батьком на добу з ночівлею не ґрунтується на належних доказах та є лише припущенням.

Не може погодитися колегія суддів і з пропозицією апелянта щодо необхідності встановлення часу спілкування ОСОБА_5 з сином щовівторка або щочетверга кожного тижня та щосуботи або щонеділі кожного тижня з 10-00 год. до 19-00 год. без присутності матері, а також протягом двох тижнів у період літніх канікул кожного дня з 09-00 год. до 20-00 год. Так, відповідачка зазначає, що нині вона мешкає поза межами м. Суми, в с. Велика Чернеччина Сумського району Сумської області.

Власного транспорту позивач не має.

Таким чином, для щоденних побачень з сином, наприклад, під час літніх канікул, позивач має витратити досить значний час та зусилля для переїзду між цими населеними пунктами в обидві сторони. Окрім того, в період літньої спеки або зимових морозів щоденне подвійне переміщення малолітньої дитини в громадському транспорті ( як це пропонує апелянт ) може негативно вплинути на стан її здоров»я.

Слід зазначити також, встановлений судом спосіб участі ОСОБА_5 у вихованні сина в подальшому може бути зміненим з урахуванням обставин, які заслуговують на увагу.

Враховуючи наведені вище обставини, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 травня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді