Справа № 376/2273/15-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/3600/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 15.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Самогородоцької сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

у листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 30.12.1996 року, та рідного брата ОСОБА_6, який помер 18.07.1997 року, залишилось спадкове майно, яке вона бажає успадкувати.

Так як покійна матір та брат заповіту не залишили, а крім неї спадкоємцем за законом є рідна сестра ОСОБА_3, яка також претендує на спадкову масу, ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на ? частини земельної частки (паю) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах на території Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії КВ №016723 від 04 грудня 1996 року на імя ОСОБА_5, визнати за нею право власності на ? частини на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується свідоцтвом, серії КИ-ХХ№ 1900670, виданого 21 березня 2006 року Самгородоцькою сільською радою Сквирського району Київської області на імя ОСОБА_5, визнати за нею право власності на ? частини права на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах на території Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії КВ №016724 від 04 грудня 1996 року на імя ОСОБА_6, визнати за нею право власності на ? частини на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується свідоцтвом, серії КИ-ХХ№ 1900668, виданого 21 березня 2006 року Самгородоцькою сільською радою Сквирського району Київської області на імя ОСОБА_6

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що відповідач по справі, Самгородоцька сільська рада, не заперечувала проти позовних вимог, тому рішення суду про відмову в задоволенні позову є необгрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не набув права власності на спадкову масу в установленому законом порядку, відповідач ніяким чином не порушував права позивача, окрім того порушення прав позивача взагалі відсутні, оскільки нотаріус не відмовляв у видачі свідоцтва про права на спадщину.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 30.12.1996 року померла мати позивачки ОСОБА_5 після якої залишилось не успадковане майно, а саме: право на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах на території Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії КВ №016723 від 04 грудня 1996 року на імя ОСОБА_5, право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), що підтверджується свідоцтвом, серії КИ-ХХ№ 1900670, виданого 21 березня 2006 року Самгородоцькою сільською радою Сквирського району Київської області на імя ОСОБА_5

18.07.1997 року помер брат позивача ОСОБА_6 після якого залишилось не успадковане майно, а саме: право на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах на території Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії КВ №016724 від 04 грудня 1996 року на імя ОСОБА_6, право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), що підтверджується свідоцтвом, серії КИ-ХХ№ 1900668, виданого 21 березня 2006 року Самгородоцькою сільською радою Сквирського району Київської області на імя ОСОБА_6

Померла ОСОБА_5 та померлий ОСОБА_6 за життя проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкоємцями за законом є позивач, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 та її рідня сестра ОСОБА_3, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України ) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У листі ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

З огляду на зазначене, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем порушення її права як спадкоємця, у зв'язку з відсутністю відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Доводи позивача про наявність листа Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області щодо відмови нотаріуса про видачу свідоцтва на спадщину не відповідають дійсності, тому що в матеріалах справи вищевказаний лист відсутній.

Оскільки, інших доводів на спростування правильних висновків суду першої інстанції апеляційна скарга в собі не містить, тому підлягає відхиленню, як необґрунтована.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.,

ОСОБА_7