Номер провадження: 22-ц/785/5143/16
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Гамарц Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі про встановлення факту перебування на утриманні, стягнення одноразової допомоги та допомоги особі, яка перебувала на утриманні у зв'язку зі смертю на виробництві,

за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

23.12.2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі. Позивач просила суд встановити факт перебування позивача на утриманні ОСОБА_3; стягнути з відповідача одноразову допомогу у розмірі п'ятирічної заробітної плати загиблого ОСОБА_3 під час виконання трудових обов'язків, у сумі 174633,05 грн. та стягнути допомогу у розмірі однорічної заробітної плати загиблого ОСОБА_3 у сумі 34926,61 грн.

В обґрунтування позову позивач та її представник посилались на те, що увесь час з народження позивач проживала однією сім'єю з дідусем ОСОБА_3, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року під час виконання трудових обов'язків її дідусь ОСОБА_3 загинув, про що 06.11.2014 року був складений Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Мати позивача ОСОБА_4 ( яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.) була інвалідом 2 групи увесь час хворіла, у зв'язку з чим позивач перебувала на утриманні дідуся ОСОБА_3 Всупереч зазначеному, відповідач відмовляється виплатити позивачу одноразову допомогу на сім'ю у розмірі 5-річного заробітку та у розмірі однорічного заробітку, як на особу, що перебувала на утриманні померлого ОСОБА_3

Представник Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі позов не визнала, посилаючись на те, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» позивач не відноситься до членів сім'ї померлого та до категорії осіб, які мають право на одержання одноразової допомоги.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2,- задоволено частково.

Встановлено юридичний факт, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на утриманні ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі на користь ОСОБА_2 одноразову допомогу у розмірі п'ятирічної заробітної плати загиблого ОСОБА_3 під час виконання трудових обов'язків, у розмірі 174768,00 грн. /сто сімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят вісім гривень 00 копійок/.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі на користь ОСОБА_2 допомогу у розмірі однорічної заробітної плати загиблого ОСОБА_3 у розмірі 34953,60 грн. /тридцять чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят три гривні 60 копійок/.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі на користь держави судовий збір у розмірі 2097,22 грн. /дві тисячі дев'яносто сім гривень 22 копійки/.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі просить рішення суду від 20 травня 2016 року скасувати і ухвалити нове про відмову у позові у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційну скаргу підтримала в апеляційному суді представник відповідача. Проти апеляційної скарги заперечує позивач та його представник.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

За правилами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач була членом сім'ї померлого ОСОБА_3, заходилася на його утриманні, а тому є підстави для встановлення факту перебування позивача на утриманні померлого, і є підстави для виплати п'ятирічної одноразової допомоги на сім'ю та річної одноразової допомоги, як особі, що перебувала на утриманні померлого.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів.

За ст.ст.3,265 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства; баба, дід зобов'язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання..

За приписами ст. 256 ч.1 п.2 ЦПК України, суд вправі встановлювати факти, що мають юридичне значення, у тому факт перебування фізичної особи на утриманні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н., увесь час, тобто з народження, проживала за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою разом з нею однією сім'єю проживали мати: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_6.н. та дідусь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.н.. (а.с.152-153,164) За витягом з Державного реєстру актів цивільного стану стосовно народження позивача запис про батька ОСОБА_2 вчинено зі слів матері, в порядку ст.135ч.2 СК України.(а.с.65зв.)

ІНФОРМАЦІЯ_4 року дідусь позивача - ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а. с. 11/. У зв'язку зі смертю ОСОБА_3 складено акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 року о 04.00 год. в Установі комунальної власності (далі УКВ) «Автотранспортне господарство», затверджений 06 листопада 2014 року першим заступником начальника територіального управління (далі ТУ) Держгірпромнагляд в Одеській області. У відповідності з актом (по формі Н-5) встановлено, що випадок навмисного вбивства з корисних мотивів потерпілого гр. ОСОБА_3 під час виконання трудових (посадових) обов'язків є таким, що пов'язаний з виробництвом та на нього складається Акт за формою Н-1 /а. с. 52-55/. Крім того, був складений Акт № 1 (по формі Н-1) про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений 06.11.2014р. першим заступником начальника ТУ Держгірпромнагляд в Одеській області /а.с. 55 зворот - 58/.

Водночас вбачається, що мати позивача (донька померлого працівника), а саме: ОСОБА_4 з 16.03.1992 року тривалий час хворіла і була непрацездатною, та ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 45 років померла.(а.с.9)

За життя ОСОБА_4 мала І «Б» групу інвалідності безстроково, що вбачається із дослідженої судом довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ № 734605 /а.с. 17/, та згідно довідки УПФ у Київському районі м. Одеси № 363 від 17.08.2015 року, отримувала пенсію по інвалідності 2 групи з 16.03.1992 року; а пенсію по інвалідності групи 1 підгрупи «Б» отримувала з 16.06.2014 року по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року, при цьому розмір її доходів в 2014р. складав щомісячно від 1049 грн. до 1157,17 грн. ( з липня 2014р.)./а.с. 16/.

Вбачається, що позивач на момент смерті ОСОБА_3 була непрацездатною особою, була неповнолітньою ( за ст. 6 ч.1 СК України мала правовий статус дитини), яка не працювала, навчалася і перебувала на утриманні діда ОСОБА_3, який спроможний був утримувати свою онуку, оскільки розмір його доходів вдвічі(а.с.21) перевищував розмір доходів матері позивача, яка хворіла, мала інвалідність, і також за станом здоров'я потребувала матеріальної допомоги свого батька.

На підтвердження своїх вимог позивач також надала суду наступні письмові докази: довідку № 20-15 від 29.01.2015 року про те, що вона, ОСОБА_2, є студенткою ІІ курсу денної форми навчання в економіко-правовому коледжі, контрактної форми навчання, стипендії не отримує. Термін навчання з 01.09.2012 року до моменту отримання диплому /а.с. 20/. За довідкою національного університету «Одеська юридична академія» № 83 від 23.03.2016 року ОСОБА_2 є студенткою ІІ курсу денного відділення соціально-правового факультету, термін навчання з 01.09.2013 року до 30.06.2017 року, на момент видачі довідки навчання на бюджетній формі. /а.с. 77/. За копією рахунку та індивідуального договору № 0304-1-116-к про підготовку фахівця від 08.01.2014 року /а.с. 67/, укладеного між Міжнародним гуманітарним університетом (далі в договорі університет), з ОСОБА_2.(контрактник), та з дідусем ОСОБА_3.(платник), саме останній зобов'язувався оплатити контрактне навчання позивача освітньо-кваліфікаційного рівня - молодший спеціаліст, та вніс оплату у сумі 5750 грн.. (а.с.68)

Свідченнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у суді першої інстанції також підтверджено, що померлий ОСОБА_3 проживав однією сім'єю з позивачем, утримував її, піклувався про неї та про її матір ОСОБА_4, яка за станом здоров'я та у зв'язку з інвалідністю не спроможна була утримувати свою доньку.

Відтак, суд правильно прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_2 увесь час з народження мешкала однією сім'єю з дідусем ОСОБА_3 та перебувала на його утриманні. Протилежних доказів представником відповідача суду не надано, і жодних інших осіб, які б утримували позивача судом не встановлено.

Вбачається, що 09.06.2015 року ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі зі заявою про призначення ОСОБА_2 страхових виплат у зв'язку із смертю дідуся позивача ОСОБА_3, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 року внаслідок нещасного випадку на виробництві. /а.с. 13-14/. В здійсненні страхових виплат позивачу відповідачем відмовлено.(а.с.15) Сторони визнали, що страхові виплати непрацездатній доньці померлого, а саме ОСОБА_4 не здійснювались.

За приписами ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» /в редакції на момент нещасного випадку на виробництві - 03.08.2014 року, далі Закону № 1105-XIV/ страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно зі ст. 33 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є, у тому числі діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років.

Згідно з п. 7 ст. 34 Закону № 1105-XIV, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Відповідно до п. 6.1.2. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 27.04.2007р. за № 24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 р. факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_2 була членом сім'ї померлого ОСОБА_3 і перебувала на його утриманні, враховуючи вищенаведені норми закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання одноразової допомоги у розмірі п'ятирічної заробітної плати загиблого ОСОБА_3 під час виконання трудових обов'язків у розмірі 174768,00 грн. та на отримання одноразової допомоги у розмірі однорічної заробітної плати загиблого ОСОБА_3 у сумі 34953,60 грн. Заперечень щодо правильності визначення суми одноразової допомоги у розмірі п'ятирічної заробітної плати та суми у розмірі однорічної заробітної плати апеляційна скарга не містить, у зв'язку з чим з її розміром колегія суддів погоджується.

З огляду на те, що судом достеменно встановлено той факт, що позивач була членом сім'ї загиблого ОСОБА_3 та достеменно встановлено, що позивач перебувала на його утриманні, колегія суддів не погоджується з доводами представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивач не відноситься до кола осіб, які мають право на отримання одноразової допомоги, і що таке право мала тільки мати позивача ОСОБА_4, яка при житті за отриманням одноразової допомоги не зверталась. Статті 3, 265 СК України, на які також послався представник відповідача в апеляційній скарзі, не містять жодних правових перешкод для визначення онуки в якості члена сім'ї дідуся та в якості його утриманця. А тому жодних перешкод задля застосування п. 7 ст. 34 Закону № 1105-XIV не вбачається.

Посилання представника відповідача на те, що право на отримання позивачем одноразової допомоги обмежено п.7 ст.34 Закону № 1105-XIV, до уваги не беруться, оскільки вищевказана норма права не встановлює коло осіб, які мають чи не мають на неї право, а лише визначає розмір одноразової допомоги його сім'ї та особі, яка перебувала на його утриманні.

За таких обставин, в межах оскарження рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального права і без таких порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід відхилити і рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк Є.С. Сєвєрова