Справа № 159/179/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Восковська О.А.
Провадження № 22-ц/773/734/16 Категорія: 48 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів - Осіпука В.В., Мудренко Л.І.,

за участю секретаря - Лимар Р.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення ідеальних часток у спільному майні подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обгрунтування заявленого позову покликався на те, що з 4 серпня 1996 року перебував із відповідачем ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковельського міськрайонного суду від 6 березня 2007 року було розірвано. За час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, в якій позивач ОСОБА_2 просив визначити розмір ідеальних часток по ? за кожним із подружжя, уточнивши позовні вимоги в ході судового розгляду справи. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В березні 2016 року відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому майно, що є об'єктами спільної сумісної власності подружжя просила поділити з урахуванням наступного порядку та способу: вищевказану квартиру залишити у її власності, тоді як у власність позивача ОСОБА_2 виділити: земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 800 кв.м. яка розташована в АДРЕСА_2 та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 807 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_3. Покласти на відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 22 березня 2016 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним.

Ухвалою цього ж суду від 22 березня 2016 року визнано мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на наступних умовах:

Визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 (кадастровий номер НОМЕР_1), загальною площею 800 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_2 - цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2), загальною площею 807 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_3 - цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зобов'язати ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_4, як різницю у вартості часток в майні, кошти в сумі 5 000 (п'ять тисяч) доларів США, або гривневий еквівалент на дату сплати в строк до 23 квітня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на цілу трьохкімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_4 (Договір купівлі - продажу, укладений на ім»я ОСОБА_4, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Гурською В.С 26.10.2004 року, зареєстрований в реєстрі за №5125). Залишити за ОСОБА_4 право користування (проживання) квартирою АДРЕСА_4 до 23 березня 2017 року та зобов'язати останню знятись із реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_4, не пізніше ніж 27 березня 2017 року.

Сторони зобов'язані передати один одному правовстановлюючі документи на вищевказане майно не пізніше 31 березня 2016 року.

Судові витрати по справі залишити за сторонами.

Роз'яснено сторонам наслідки закриття провадження у справі в зв'язку із визнанням мирової угоди, передбачені ст. 206 ЦПК України.

Провадження у даній справі закрито.

В апеляційній скарзі позивач просив зазначену ухвалу скасувати у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Визнаючи мирову угоду, укладену сторонами у даній справі, суд вважав, що вона стосується предмета позову і не суперечить вимогам закону.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Проте, всупереч вищенаведеним положенням матеріального закону, визнаючи мирову угоду між сторонами, суд не з'ясував вартості спільно нажитого ними майна, у матеріалах справи відсутні відповідні оцінки такого майна, що позбавило суд можливості провести його поділ з дотриманням принципу рівності часток сторін та перевірити чи є розмір грошової компенсації, покладений до сплати на позивача ОСОБА_2, співмірним із вартістю майна.

Не перевірено судом, у зазначеному випадку, і дотримання процедури внесення ним відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Предмет позову-це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Також поза увагою суду залишилось те, що звертаючись до суду із позовами, жодна із сторін не заявляла вимоги про право користування спірною квартирою, а відтак мирова угода могла стосуватися лише вимог про її поділ та визнання права власності на неї, тоді як суд в мировій угоді вирішив питання про право користування даною квартирою відповідачем ОСОБА_4

У зв'язку з викладеним, у суду не було підстав для визнання мирової угоди між сторонами, оскільки вона виходить за межі предмета позову та суперечить закону, а тому оскаржувану ухвалу суду слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі п.п. 1, 4 ст. 311 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 підлягає до стягнення сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 275, 80 грн. (а.с. 53) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2016 року у даній справі скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді