АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/8852/15-ц Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Номер провадження №22 -ц/791/406/16-ц Доповідач Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.

суддів: Пузанової Л.В.

Чиркової К.Г.

секретар Гуров Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Електромаш» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електромаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 18 червня 1986 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, 01 вересня 2006 року його було звільнено з ВАТ «Електромаш» та 02.09.2006 року прийнято в порядку переведення в енергосиловий цех (ЕСЦ) слюсарем 4 розряду по виготовленню вузлів та деталей санітарно-технічних систем в ТОВ «Авто-Електромаш».

Відповідно до розпорядження №16 від 03.03.2015 року він був звільнений з роботи за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, з 03 березня 2015 року.

Посилаючись на те, що при звільненні роботодавець не виплатив всіх сум, що належали йому від підприємства, позивач просив суд стягнути з відповідача невиплачену йому при звільненні заробітку плату та компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 19 календарних днів у розмірі 3892,11 грн.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11 912, 64 грн., а також моральну шкоду, яку він зазнав через несвоєчасну виплату заробітної плати, що призвело до вимушених змін в його житті, в розмірі 5000 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Електромаш» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 300 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1467,30 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 8332,20 грн. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Електромаш» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, зокрема, на відсутність заборгованості перед позивачем по зарплаті на час його звільнення, відсутність вини відповідача у порушенні строків її виплати, а відтак відсутність правових підстав для покладення на підприємство відповідальності за затримку розрахунку при звільненні.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 доводи апелянта не визнає, просить рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 18 червня 1986 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, наказом №187-к від 02.09.2006 року в порядку переведення був прийнятий на роботу в ТОВ «Авто-Електромаш» слюсарем 4 розряду по виготовленню вузлів та деталей санітарно-технічних систем в ЕСЦ з погодинною оплатою праці /а.с.20-22/.

Відповідно до розпорядження № 16 від 03.03.2015 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України з 03.03.2015 року /а.с.7/.

У підтвердження заявлених вимог, позивач, в суді першої інстанції, був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, надав пояснення про те, що останні два місяці роботи в ТОВ «Авто-Електромаш» (січень та лютий 2015) він працював за графіком сутки через двоє. Після змін в законодавстві, які стосувались працюючих пенсіонерів, в лютому 2015 року, вирішив звільнитись за власним бажанням. В день звільнення він звернувся до бухгалтерії підприємства за остаточним розрахунком, де отримав лише частину заробітної плати, остаточний розрахунок з ним не проведений. Крім того, упродовж 2014 року він регулярно ходив на роботу за встановленим графіком, отримував заробітну плату, яка за бухгалтерськими документами підприємства не обліковувалася.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 підтвердила показання позивача відносно того, що в 2014 році та протягом двох місяців 2015 року він регулярно ходив на роботу за встановленим графіком.

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 підтвердив, що позивач як протягом 2014 року, так і останні два місяці перед звільненням виходив на роботу та працював за встановленим графіком.

Заперечуючи доводи позивача, відповідач пояснював, що з 14.02.2014 року по 03.03.2015 року ОСОБА_5 не працював, за цей час днів невикористаної відпустки не мав, у підтвердження були надані табелі обліку робочого часу.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України, апеляційний суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і для підтвердження заперечень, висловлених представниками ТОВ «Авто-Електромаш» щодо необґрунтованості заявлених позивачем вимог, пропонував роботодавцю спростувати належними та допустимим доказами доводи позивача, та попереджав про наслідки не вчинення процесуальних дій.

Оскільки належними та допустимим доказами відповідач не спростував доводи позивача про те, що він протягом спірного періоду часу працював, але заробітну плату при звільненні отримав не в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявне у позивача право на стягнення з ТОВ «Авто-Електромаш», у відповідності до ст. 116, 117 КЗпП України, заборгованості та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

При цьому, розмір заборгованості по заробітній платі, розмір компенсації за невикористану відпустку, розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку визначені судом першої інстанції у відповідності до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (з наступними змінами та доповненнями) «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», який відповідачем не спростований.

Крім того, колегія суддів також погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, який відповідає вимогам розумності і справедливості в розумінні статті 23 ЦК України, враховуючи порушення його законних прав, які зазнав позивач внаслідок не проведення з ним повного розрахунку при звільненні, що поставило його в скрутне матеріальне становище та унеможливило забезпечити себе та членів своєї сім'ї.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані ними докази, яким дав правильну оцінку, та постановив законне й обґрунтоване рішення.

Перевірені колегією суддів доводи апеляційної скарги до уваги прийняті бути не можуть, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи, а вказані в скарзі посилання на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права не підтверджені належними доказами.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Електромаш» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

К.Г. Чиркова