Ухвала

іменем україни

4 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про скасування рішень сільської ради, визнання недійсними свідоцтв про право власності на жилий будинок та скасування їх реєстрації, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування його реєстрації, визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_7, на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 4 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за час шлюбу її батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_9побудували житловий будинок АДРЕСА_1, який був їх спільною сумісною власністю. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_10 спадкоємцями першої черги належної йому 1/2 частини спірного житлового будинку була вона, її мати ОСОБА_9 та її рідні сестри ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, остання з яких померла. Тому вважала, що рішення сільської ради про передачу у власність спірного житлового будинку ОСОБА_9 та ОСОБА_6, як і подальше оформлення його на ОСОБА_5 і ОСОБА_6, є протиправними.

З урахуванням зазначеного, просила указане рішення сільської ради скасувати, визнати недійсними видані свідоцтва про право власності на спірне майно на ім'я відповідачів, скасувати їх реєстрацію й визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 1/10 частину спірного житлового будинку.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано рішення виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 9 жовтня 2003 року № 108 в частині затвердження висновку Львівського ОДКБТІ та ЕО від 22 вересня 2003 року про визначення ідеальних часток між співвласниками будинку АДРЕСА_1 та проведення державної реєстрації цього об'єкта. Визнано недійсними: свідоцтво про право власності від 4 листопада 2003 року, видане на ім'я ОСОБА_12 на 19/50 частки спірного жилого будинку й скасовано реєстрацію її права власності на указану частку у спірному житловому будинку; свідоцтво про право власності ОСОБА_6 на 31/50 частки жилого спірного житлового будинку й скасовано реєстрацію її права власності на 31/50 частки жилого будинку; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 4 жовтня 2004 року, видане ОСОБА_5 на спадкове майно та скасовано реєстрацію її права власності на 19/50 частки спірного жилого будинку; визнано право власності ОСОБА_4 на 1/10 частки указаного житлового будинку. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2014 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У жовтні 2015 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2014 року, посилаючись на те, що згідно з даними відділу державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області від 16 вересня 2015 року зареєстровано актовий запис № 3 про те, що 20 лютого 1951 року виконавчим комітетом Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області складено актовий запис про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Згідно з довідкою виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської ради від 22 вересня 2015 року № 78 ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав у АДРЕСА_1. Зазначені обставини вважала нововиявленими, й на її думку, підтверджують, що спірний будинок набутий спільною працею ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час забудови у 1955 році, тому їй належить частка у спадковому майні

ОСОБА_8

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 4 грудня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про скасування рішень сільської ради, визнання недійсними свідоцтв про право власності на жилий будинок та скасування їх реєстрації, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування його реєстрації, визнання права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи ОСОБА_4 у перегляді у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Львівської області від 16 грудня

2014 року, апеляційний суд з урахуванням вимог ст. 361 ЦПК України дійшов до правильного висновку про те, що нововиявлених обставин заявник не довів. При цьому правильно вважав, що по суті представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подав нові докази у справі, які не спростовують висновків, викладених у рішенні апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2014 року, та не можуть бути підставою для його перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування апеляційним судом норм порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_7, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 4 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик