Справа № 579/1841/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2016 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: судді Сірої Г.І.,

за участі секретаря Малик Г.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи -Ленінської

сільської ради Кролевецького району ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду 04.12.2015 року з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 26.10.2009 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 26.10.2009 року №28641366, вона є власником житлового будинку та господарських будівель (далі - нерухоме майно), що знаходиться по вул.К.Маркса, 19 в с.Ленінське Кролевецького району Сумської області.

Рішенням Ленінської сільської ради від 18.08.2015 року вулицю ОСОБА_4 перейменовано на вул.Невечерівка.

Вона зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1.

На прохання свого чоловіка ОСОБА_3 (надалі - відповідач) вона надала йому згоду зареєструватися в будинку №19 по вул.Невечерівка с.Ленінське Кролевецького району Сумської області, який належить їй на праві власності.

Відповідач, знайшовши іншу жінку, з травня 2015 року виселився з її будинку та по даний час проживає у своєї нової дружини за адресою: вул.Галинська, 32, с.Ленінське Кролевецького району Сумської області.

З травня 2015 року відповідач жодного дня не проживав в належному їй будинку, не користувався ним, заселитися не намагався, перешкод у користуванні житлом йому ніхто не робив, його особистих речей в будинку немає. При цьому вона змушена сплачувати надмірні комунальні послуги, не маючи змоги оформити субсидію на житлово - комунальні послуги, чим порушуються її права як власника.

Рішенням Кролевецького районного суду від 31.08.2015 шлюб між нею та відповідачем розірвано, з цього часу відповідач не є членом її сімї.

Оскільки, відповідач, який не є членом її сім'ї, незважаючи на її неодноразові звернення, в добровільному порядку не знімається з реєстрації із належного їй будинку, участі у витратах по утриманню будинку не бере, останній час взагалі уникає спілкування, а його реєстрація за вказаною адресою створює їй перешкоди як власнику в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, то вважає, що її права порушені і підлягають захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного, позивач просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом за адресою: с.Спаське (с.Ленінське) Кролевецького району Сумської області, вул.Невечерівка, 19.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позов підтримала в повному обсязі. Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, вона на прохання свого чоловіка ОСОБА_3 надала йому згоду зареєструватися в будинку №19 по вул.Невечерівка с.Ленінське Кролевецького району Сумської області, який належить їй на праві власності. Однак, відповідач, знайшовши іншу жінку, з травня 2015 року виселився з її, ОСОБА_1, будинку та по даний час проживає у своєї нової дружини. Після цього жодного разу до будинку не з'являвся. ОСОБА_1 також пояснила, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільно знятись з реєстрації у належному їй будинку, але він ніяк не реагував, участі у витратах по утриманню будинку не бере. Таким чином, ОСОБА_3 з власної ініціативи залишив будинок №19 по вул.Невечерівка с.Спаське (Ленінське) Кролевецького району і не користується ним більше одного року при відсутності будь-яких перепон з її боку як власника, тому просить задовольнити її позов, оскільки реєстрація відповідача в будинку не дає можливості в повній мірі користуватися їй правами власника будинку, зокрема, при оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг, та ін.

Представник Ленінської сільської ради як третьої особи - ОСОБА_5 вважає, що є достатньо підстав для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом за адресою: с.Спаське (с.Ленінське) Кролевецького району Сумської області, вул. Невечерівка, 19, оскільки відповідач тривалий час, а саме з травня 2015 року, не проживає та не має наміру проживати у зазначеному будинку, оскільки має сімю з іншою жінкою. Як зазначив представник третьої особи, можливою причиною поведінки відповідача є те, що йому ніде зареєструватися, оскільки з дружиною та дитиною він проживає в будинку, який винаймала його теперішня дружина, власного житла він не має; жінка, з якою ОСОБА_3 зараз проживає, також не має власного житла на території села.

Відповідач ОСОБА_3, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи (а.с.62), в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду у звязку з його неявкою до суду з поважних причин від нього не надходило. Своїх заперечень чи заяви про визнання позову не надав.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 26.10.2009 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 26.10.2009 року №28641366, ОСОБА_1 є власником житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться по вул.К.Маркса, 19 в с.Ленінське Кролевецького району Сумської області (а.с.7).

Рішенням 38 сесії шостого скликання Ленінської сільської ради від 18.08.2015 року вул.К.Маркса перейменовано на вул.Невечерівка (а.с.10).

Згідно довідки №257 від 23.11.2015 року виконкому Ленінської сільської ради ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Рішенням Кролевецького районного суду від 31.08.2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.8). Як на одну із підстав для розірвання шлюбу ОСОБА_3 в позові посилався на те, що має намір створити сімю з іншою жінкою, з якою разом проживає з травня 2015 року.

Згідно довідки №258 від 23.11.2015 року виконкому Ленінської сільської ради колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але з травня 2015 року за вказаною адресою фактично не проживає (а.с.11).

Факт тривалого непроживання ОСОБА_3 в будинку №19 по вул.Невечерівка с.Спаське (Ленінське) Кролевецького району Сумської області підтвержується показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що з травня 2015 року ОСОБА_3 виселився з будинку позивача і більше до будинку не повертався. Своїх речей в будинку позивача ОСОБА_3 не має. З травня 2015 року відповідач проживає з іншою жінкою, у нього інша сімя, нещодавно в сімї народилася дитина.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 391 ЦК України.

Так, згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Частина 2 ст. 64 ЖК України зазначає, що до членів сім'ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім'ї має також і особа, яка перестала бути членом сім'ї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні.

Частиною 2 ст.3 СК України встановлює, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 4 ст. 156 ЖК України визначено збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з власної волі залишив належний ОСОБА_1 будинок як житло, яким він користувався за згоди власника, і більше року він не проживає в даному будинку. Відповідач не є членом сімї позивача, оскільки шлюб між ними розірвано 31.08.2015 року. Як вбачається з пояснень позивача, свідків, представника третьої особи відповідач власних речей в будинку позивача не має, участі в утриманні будинку не приймає, проживає з іншою жінкою за іншою адресою, жодного разу з травня 2015 року до будинку не з'являвся та не має наміру повертатися до будинку позивача та користуватися в подальшому спірним будинком як житлом, маючи іншу сімю.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідача ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 213-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житлом за адресою: с.Спаське (с. Ленінське) Кролевецького району Сумської області, вул. Невечерівка,19.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 487грн. 20коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу в десятиденний строк з дня отримання копії судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя ОСОБА_8