ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що їх батько ОСОБА_7 з 1990 року перебував в зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_6, під час якого подружжям було придбано квартиру за АДРЕСА_1.

Таким чином, придбана подружжям квартира є їх спільним сумісним майном та належить їм в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із Ѕ частки квартири АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_7 заповіт не залишив.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є позивачі, як діти спадкодавця, а також його дружина відповідач ОСОБА_6

У встановлений законом строк ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М. заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7, на підставі чого нотаріусом було заведено спадкову справу, зареєстровану у спадковому реєстрі за № 56080530.

24 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М. відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Оскільки правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у відповідача, позивачі вважають свої права порушеними у зв'язку з чим просили суд ухвалити судове рішення, яким визнати за ОСОБА_4 право власності, як спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_5 право власності, як спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом скасовано.

Ухвалено у даній справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, як спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5, як спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 понесені судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 2 800 гривень, тобто по 1 400 гривень на користь кожної із позивачок.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1990 року.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 60 СК України, придбана згідно з договором купівлі-продажу від 29 жовтня 2009 року квартира за АДРЕСА_1, є спільним сумісним майном подружжя і належить їм порівну.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що переконливих доказів придбання квартири виключно за власні кошти відповідача не надано, як не було і доведено факту придбання вказаного майна за рахунок коштів, виручених від продажу квартири, тим більше враховуючи тривалий проміжок часу між вчиненням цих двох правочинів (понад 12 років).

Оскільки сторони у справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7, позивачі своєчасно звернулися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини після смерті свого батька, однак не отримали свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, а тому вони мають право на частки в спадковому майні, що залишилося після смерті спадкодавця у вигляді 1/6 частини квартири.

Доводи касаційної скарги щодо купівлі квартири за особисті кошти відповідача після неодноразового продажу належного їй майна не знайшли свого підтвердження, оскільки особиста квартира відповідача була продана ще у 1999 році, а будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_2 були придбані ОСОБА_7 та ОСОБА_6, та згодом у 2006 році будинок був ними ж подарований. Крім того, оформлення права власності на одного з подружжя не свідчить про придбання майна за його особисті кошти.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня О.М. Ситнік