У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Одесміськелектротранс», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ», ОСОБА_5, про відшкодування матеріальних збитків, за касаційною скаргою представника комунального підприємства «Одесміськелектротранс» - Ковальчук Руслани Миколаївни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивачка ОСОБА_7 звернулась до суду із зазначеним позовом та просила суд на підставі ст.ст. 1187, 1172 ЦК України стягнути на свою користь з комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (далі - КП «Одесміськелектротранс») матеріальну шкоду в розмірі 60954 грн. 24 коп., завдану працівником КП «Одесміськелектротранс» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка мала місце 25 жовтня 2012 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 60954 грн. 24 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі скаржник представник КП «Одесміськелектротранс» Ковальчук Р.М., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року, ухвалити нове рішення, яким стягнути із КП «Одесміськелектротранс» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 жовтня 2012 року приблизно о 09:40 год. на вул. 25 Чапаєвської дивізії у Київському районі м. Одеса мало місце ДТП за участю пасажирського тролейбуса марки «ЗИУ-9», що належить КП «Одесміськелектротранс», під керуванням ОСОБА_8, автомобіля марки «Mercedes Bens» та автомобіля марки «Nissan Note», під керуванням позивачки.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2014 року водія тролейбуса - ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що на підставі положень ст.ст. 1187, 1172 ЦК України з відповідача підлягає стягненню завдана позивачці матеріальна шкода у розмірі встановленому висновком експертного автотоварознавчого дослідження. При цьому, суди попередніх інстанцій зазначили те, що стороною відповідача не доведено факт повідомлення страховика ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» про зазначену ДТП.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно п. 16 роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», оскільки відповідно до ст. 3 Закону №1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Відповідно до п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Розглядаючи спір та переглядаючи його в апеляційному порядку, суди попередніх інстанцій вірно встановили фактичні обставини по справі, надали їм належну правову оцінку, правомірно застосували норму права, яка застосовується до даних правовідносин, обґрунтовано та законно дійшли висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Касаційна скарга висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовує.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судом першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника комунального підприємства «Одесміськелектротранс» - Ковальчук РусланиМиколаївни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.І.Амелін

В.П.Гончар