Справа № 640/4505/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Київський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

за участю представника заявника - ОСОБА_1,

представника ТОВ «Слава» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові заяву ОСОБА_3, зацікавлена особа: Приватне підприємство "Ріелторська компанія "Слава" про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_3 звернувся з заявою про скасування рішення Постійно- діючого третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка» по справі № 908-1/15 від 18.11.2015 року про задоволення позову Приватного підприємста «Ріелторська компанія «Слава» до ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_3 на користь Приватного підприємста «Ріелторська компанія «Слава» 30000 грн. штрафу.

Заява ОСОБА_3 мотивована тим, що рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка» по справі № 908-1/15 від 18.11.2015 року має бути скасоване з тих підстав, що дане рішення третейського суду було прийняте без повідомлення її про розгляд позову, надіслання позовної заяви та виклику у судове засідання, тобто третейський суд вирішив питання про її права та обов'язки без її участі у справі. Крім того, заявник зазначає, що він не укладав жодних угод із ПП "Ріелторська компанія "Слава", в тому числі і з третейським застреженням. Відносини, що склалися між ним та ПП "Ріелторська компанія "Слава" лежать у сфері захисту прав споживача, тому він вважає, що справа не підвідомча третейському суду.

Підтримавши у судовому засіданні заяву, представник заявника ОСОБА_1А просила її задовольнити, а оспорюване рішення скасувати з вищенаведених підстав.

Представник ПП «Ріелторська компанія «Слава» ОСОБА_2 проти скасування рішення третейського суду заперечував.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, матеріали третейської справи № 908-1/15, оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Законом України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Судом встановлено, що рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка» по справі № 908-1/15 від 18.11.2015 року позов Приватного підприємста «Ріелторська компанія «Слава» до ОСОБА_3 про стягнення з нього на користь 30000 грн. штрафу - задоволено.

У своїй заяві про скасування рішення третейського суду ОСОБА_3 посилається на порушення третейським судом положень Закону України "Про третейські суди", а саме на те, що третейський суд вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не брала участь у справі, справа не підсудна третейському суду відповідно до закону.

Суд з даним твердженням не погоджується та вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Приватним підприємством «Ріелторська компанія «Слава» та ОСОБА_3 було укладено договір на надання послуг про продаж нерухомого майна № 000030 від 08.08.2014 року, за яким позивач мав виключне право на надання комплексу інформаційно-консалтингових послуг з відчуження нерухомого майна відповідача. На виконання цього договору було укладено угоду про намір №000098 від 12.01.2015 року, відповідно до якої відповідач зобов'язувався продати квартиру ОСОБА_4, але не зробив цього, а подарував 3-кімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме, договором дарування квартири від 18 лютого 2015 року, зареєстрованого за номером 2970, чим порушив умови договору від 08.08.2014 року, а саме п. 3.6, відповідно до якого, у випадку відчуження об'єкту нерухомості без відома позивача, відповідач повинен сплатити позивачеві штраф у розмірі 30000,00 грн.

Як свідчать матеріали справи 04.07.2015 року відповідачеві було надіслано вимогу про сплату штрафу у розмірі 30000,00 грн., яка відповідачем була отримана 08.07.2015 року. Ця вимога відповідачем була залишена без відповіді.

Своїми діями відповідач порушив умови договору та вимоги статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як на підставу скасування третейського рішення заявник посилається на те, що третейським судом не було повідомлено його про судовий розгляд та про наявність рішення третейського суду, чим, на думку заявника, було порушено його права та вирішено питання про права та обов'язки особи, що не брала участі у справі.

Проте дані обставини спростовується матеріалами справи.

Так, згідно положень Регламенту Постійно діючого третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка» документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено".

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

В матеріалах третейської справи наявні відповідні рекомендовані поштові повідомлення, які свідчать про неодноразову відправку заявнику ухвал Постійно діючого третейського суду про призначення розгляду справи, третейського рішення.

Відповідно до положень ЦПК України сторона, може брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Неявка представника не перешкоджає стороні особисто брати участь у справі та представляти свої інтереси. Крім того, неможливість явки в судове засідання сторони не позбавляє її права звернутись за правовою допомогою та направити повноважного представника для захисту своїх прав та інтересів.

Тобто, заявник ОСОБА_3 мав можливість надати свої заперечення по суті позовних вимог, бути присутнім в судовому засіданні або направити повноважного представника для захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином, суд вважає, що третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки будь-яких інших осіб, предметом спору було лише невиконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором.

Крім того, третейська угода є правочином, а ЦК України визначено чіткий перелік підстав для визнання правочину недійсним, зокрема недодержання сторонами вимог частин 1-3, 5-6 статті 203 Цивільного кодексу України.

Підписавши договір, сторони підтвердили свої права та обов'язки за договором, погодились зі всіма умовами договору, у зв'язку з чим, відповідно, зобов'язані їх виконувати належним чином.

Також, як на підставу для скасування третейського рішення заявник також посилається на те, що дана справа не підвідомча третейському суду, оскільки на думку заявника є справою про захист прав споживачів.

Однак суд прийшов до висновку, що дане твердження є помилковим, оскільки, відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-XII, споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на наведене, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, урегульованих спеціальним Законом "Про захист прав споживачів", вправі споживач.

ПП "РК "Слава" не є споживачем, і до суду зверталося з позовом про стягнення штрафу внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 умов договору, а не за захистом прав споживача, а тому правовідносини у спорі за позовом не тільки законодавством про захист прав споживачів, а цивільним законодавством про зобов'язальне право та, зокрема, про договірні зобов'язання.

Таким чином, вказані заявником обставини є недоведеними.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про відсутність передбачених ст. 389-5 ЦПК України підстав для скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ст. 209 ЦПК України судові рішення судом першої інстанції викладаються у формі ухвал та рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 389-6 ЦПК України за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду суд постановляє ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Керуючись Законом України «Про третейські суди», ст.ст. 209,210, 389-4, ст.ст. 389-5, 389-6 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_3, зацікавлена особа: Приватне підприємство "Ріелторська компанія "Слава" про скасування рішення третейського суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя -