У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 10 квітня 2014 року їй стало відомо про те, що невідомі особи забрали з приватної території належний їй автомобіль ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску. 25квітня 2014 року вонадізналась про виконавче провадження щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором та продаж її автомобіля на аукціоні.

За її заявою ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2014 року було визнано неправомірними акт опису та арешту майна від 10 вересня 2013; постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадження від 20 вересня 2013 року; протокол № 4 засідання конкурсної комісії відділу державної виконавчої служби Головного відділу юстиції у Чернігівській області з визначення спеціалізованої організації із передачі на реалізацію арештованого державним виконавцем майна від 4 лютого 2014 року.

У подальшому рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 4 березня 2015 встановлено протиправність дій державної виконавчої служби, скасовано весь перелік документів, визнано аукціон недійсним, доведено підробку акта опису та арешту майна, встановлено, що відділом державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (далі - ВДВС Прилуцького МРУЮ Чернігівської області) вчинялися незаконні дії для продажу її автомобіля, з корисливих мотивів, нижче ринкової вартості, а саме за 21 306 грн 41 коп., а потім для подальшого перепродажу за 78 тис. грн. Таким чином, їй завдано майнову шкоду в розмірі 56 694 грн, а саме на різницю від продажу ВДВС Прилуцького МРУЮ Чернігівської області автомобіля та фактичним придбанням його приватним підприємством «Ніола», та моральну шкоду, внаслідок психологічних страждань від протиправних дій ДВС.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області 56 694 грн на відшкодування майнової шкоди та 100тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 через рахунки Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У решті позову відмовлено. Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

У касаційній скарзі ОСОБА_3просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судові рішення не оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачка не довела завдання їй майнової шкоди, крім того, різниця між вартістю, за якою у подальшому було продано спірний автомобіль та ціною, яка була переможною за результатами проведеного аукціону, не може бути визнана майновою шкодою (збитками) у розумінні ст. 22 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» та ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте повністю погодитись із таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 5 липня 2013 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 115 797 грн 94 коп. заборгованості за кредитним договором.

4 квітня 2014 року автомобіль ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, реалізовано на прилюдних торгах за ціною, визначеною експертом ОСОБА_4.

ОСОБА_5, який придбав автомобіль на аукціоні за 21 310 грн, 18 червня 2014 року продав автомобіль за 5 тис. грн ОСОБА_6, а остання 1 липня 2014 року продала автомобіль приватному підприємству «Ніола» за 78 тис.грн.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 4 березня 2015 року визнано незаконним організацію та проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна - бортового малотоннажного автомобіля НОМЕР_2, 2008 року випуску, що належить ОСОБА_3

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Судом установлено, що ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2014 року визнано неправомірними акт опису та арешту майна від 10 вересня 2013; постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадження від 20 вересня 2013 року; протокол № 4 засідання конкурсної комісії відділу державної виконавчої служби Головного відділу юстиції у Чернігівській області з визначення спеціалізованої організації із передачі на реалізацію арештованого державним виконавцем майна від 4 лютого 2014 року.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

За змістом положень ст. ст. 143, 144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі і експертиза призначається ухвалою суду.

Разом із тим суди на вказані положення закону уваги не звернули, залишивши поза увагою усне клопотання про призначення експертизи, заявлене представником позивача, який мотивував необхідність її проведення для визначення фактичної вартості спірного автомобіля.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд уточнює позовні вимоги.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд в обов'язковому порядку має вирішити питання про уточнення позовних вимог щодо предмету і підстави позовних вимог про відшкодування майнової шкоди.

Проте суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 303, 315 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернули, не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог про відшкодування майнової шкоди, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; не надали належної правової оцінки зібраним у справі доказам і доводам сторін, що має суттєве значення для правильного вирішення спору та дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди.

У зв'язку з наведеним, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа - передачі в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить врахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

В.А.Черненко

С.П.Штелик