Справа № 676/6888/15-ц
Номер провадження 2/676/252/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2»юка В.Д.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камянець-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ПП «Бовім» про стягнення заборгованості за зобов»язанням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів. В суді уточнивши позовні вимоги вказує, що восени 2012 року звернулась до ОСОБА_5 з метою відремонтувати ноутбук «Асеr», який в свою чергу передав ноутбук для ремонту ОСОБА_3 ОСОБА_3 не зміг відремонтувати ноутбук, пояснив, що ноутбук можна продати на запчастини на що вона погодилась. ОСОБА_3 залишив ноутбук в себе. Через деякий час вона звернулась до ОСОБА_3 з вимогою віддати кошти, що були отримані від реалізації запчастин ноутбуку. ОСОБА_3 віддав їй 100 грн, а на решту коштів матриці в сумі 340 грн написав розписку, пообіцяв віддати кошти до 25.01.2013 року. ОСОБА_3 до цього часу кошти та решту запчастин, які не зміг реалізувати не повернув. Просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 340 грн основного боргу, 3% річних в сумі 28 грн 16 коп та інфляційні втрати в сумі 261 грн 94 коп у відповідності до ст.. 625 ЦК України, вартість запчастин від ноутбука а саме блок живлення -200 грн, б.у клавіатура 1125 грн, б.ц процесор 100 грн, б.у акумуляторна батарея -100 грн, оперативна пам»ять 100 гн, б.у жорсткий диск -100 грн, б.у шнур з»єднання 80 грн, а всього 805 грон та 1500 грн в відшкодування моральної шкоди.

В суді позивач та її представник позов підтримали, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позов не визнали, заперечили проти його задоволення, пояснивши, що ОСОБА_5 приніс в ПП «Бовім» ноутбук, який належить ОСОБА_1для ремонту. У зв»язку з затопленням приміщення ПП «Бовім», вийшла з ладу матриця ноутбуку , а неробоча материнска плата прийшла в непридатний для використання стан. На вимогу ОСОБА_1 віддав їй 100 грн за шнур живлення, кошти в сумі 340 грн, що відповідають вартості материнки 90,00 грн, матриці 250,00 грн погодився віддати пізніше, оскільки на той час такої суми в наявності не було, тому надава розписку. Інші частини ноутбуку були повернуті позивачу. Вважає себе неналежним відповідачем, оскільки зобов»язання по ремонту на себе брало ПП «Бовім» директором якого він є, просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

В суді представник 3 особи заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що між ОСОБА_1 та ПП «Бовім» склалися цивльно-правові відносини із договору підряду. Директором ПП «Бовім» є ОСОБА_3 Згідно Стату ПП «Бовім» надає послуги з ремонту електронно-обчислювальної апаратури та офісної техніки. ОСОБА_1 зверталась за ремонтом ноутбуку. ОСОБА_3 діючи як директор ПП написав ОСОБА_1 розписку від 18.01.2013 року. Врахоовуючи, що сплив строк позовної давності за захистом ОСОБА_1 своїх прав по договору підряду, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до правил ч.1 ст.1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (провірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Судом встановлено, що між сторонами в усній формі було укладено договір доручення за яким ОСОБА_1 доручила, а ОСОБА_3М.(повірений) взяв на себе зобов'язання здійснити реалізацію б/у запчастин ноутбукуAcer TM4520-6А1012 МІ, який належав ОСОБА_1 а ОСОБА_1 мала отримати кошти.

Згідно зі ст. 1003 ЦК України в договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Частиною 2 ст. 1006 ЦК України, передбачено після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобовязаний повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і звіт про виконання доручення та виправдні документи якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення.

ОСОБА_3 не виконав доручення ОСОБА_1 18.01.2013 року на вимогу ОСОБА_6 повернув їй 100 грн за шнур живлення, матрицю та материнську плату не повернув, але на суму їх вартості надав розписку на повернення коштів в сумі 340 грн, які зобов»язався повернути до 25.01.2013 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 не заперечував про існування такої угоди з ОСОБА_1. Під час опитування в межах кримінального провадження за № 0000035 по факту заволодіння ОСОБА_3 шляхом шахрайства майном ОСОБА_6, відповідач також не заперечив таку домовленість з ОСОБА_6 в повному обсязі, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадженняь від 29 червня 2015 року.

Частина перша статті 1004 ЦК України передбачає, що повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Згідно ст.. 1006 ЦК України повірений зобов'язаний:1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення;2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Відповідач не повернув позивачу кошти в сумі 340 грн.

Відповдіно до ст.. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.. 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов»язанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Як визначено в ст.. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання.

Згідно із ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідльаності за неможливість виконання грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимгу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Сума заборгованості складає 340,00 грн. Кількість днів прострочення складає 1008 дні з 25.01.2013 р по 30.10.2015 р.

3% річних становить 340,00 х 3% : 365 : 100 = 28,20 грн.

Інфляційні втрати становлять 340,00 х 1,747 (сукупний індекс інфляції за вказаний період) 340,00 = 254,12 грн.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів, що ОСОБА_3 реалізував інші деталі ноутбуку, заявлені в позовній заяві. Як вбачається з протоколу допиту ОСОБА_3 від 28 травня 2013 року, 24.04.2013 року в кримінальному провадженні, ОСОБА_3 повідомив, що ноутбук в розібраному стані разом із запчастинами повернув ОСОБА_1С і вона цей факт не заперечувала, тому ці вимоги не підлягають задоволенню.

Суд вважає, що позивачем не доведено що їй діями відповідача заподіяна моральна шкода, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Суд вважає, що відповідач помилково вважає, що між сторонами виникли зобов»язання з договору підряду, оскільки спір виник не з приводу ремонту ноутбука, а з приводу реалізації запчастин.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.. 79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов»язані з явкою до суду, тощо.

Згідно ст.. 85 ЦПК України витрати, пов»язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення сплачуються іншою стороною добові, компенсація за втрачений заробіток.

Як вбачається з наказу № 6 по СТОВ «ВФ «Обрій» від 30 квітня 2013 року ОСОБА_4 прийнятий на посаду юрисконсульта. Враховуючи, що явка до суду є поважною причиною відсутності на роботі й заробітна плата на цей час за працівником зберігається. Тому ОСОБА_4 як найманий працівник компенсацію втраченого заробітку вимагати не може, оскільки заробіток ним не втрачено.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців СТОВ «ВФ «Обрій» зареєстровано в Кам»янець-Поділському районі с.Гаврилівці, вул..Леніна, 1., тому суд вважає, що підстав для виплати йому добових немає.

У відповідності до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215, ЦПК, ст 1000-1004, 1008 ЦК України , суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 340 грн боргу, 254,12 грн інфляційних втрат, 3% річних в розмірі 28,16 грн та 487,20 грн в відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Кам»янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д