АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Новак Р.В.
№22-ц/796/9081/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №757/8506/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до КП УЖГ «Печерськжитло» про відшкодування шкоди.

У мотивування вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

29.11.2014 року в її квартирі у черговий раз сталася аварійна ситуація, а саме, відбулося витікання води в місці з'єднання рушникосушника і трубопроводу.

Так, рушникосушник приєднаний до стояка гарячого водопостачання шляхом зварювання, запорні арматури на рушникосушнику не встановлені.

Таким чином, рушникосушник є однією цілою інженерною конструкцією зі стояком гарячого водопостачання будинку, жодного втручання в інженерні системи у квартирі не виконувалось.

Доказом неналежного надання відповідачем комунальних послуг є акт від 23.05.2014 року, яким встановлено обставину прориву труби гарячого водопостачання в шахті проходження труб водопостачання.

Внаслідок проведення лагодження в порушення СНІП та ГОСТ відбувся черговий витік води, яким спричинено їй матеріальну шкоду у розмірі 10418,60 грн та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Крім того, наявні підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

З урахуванням наведеного просила суд стягнути з КП УЖГ «Печерськжитло» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 10418,60 грн та моральну шкоду в розмірі 5000 грн, судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 244 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» про відшкодування шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що рушникосушник у квартирі АДРЕСА_1 приєднаний до стояка гарячого водопостачання шляхом зварювання, запорні арматури на рушникосушнику не встановлені.

Таким чином, рушникосушник є однією цілою інженерною конструкцією зі стояком гарячого водопостачання будинку, жодного втручання в інженерні системи у квартирі не виконувалось.

Доказом неналежного надання відповідачем комунальних послуг є акт від 23.05.2014 року та акт від 13.02.2015 року, якими встановлена причина витікання води в місці з'єднання рушникосушника і трубопроводу.

Вказує, що моральна шкода полягає у розладі нормального життя, постійній нервовій напрузі та переживаннях через втрачені якості житла, неможливості комфортного проживання у власній квартирі, додаткових витратах часу на проведення відновлювального ремонту в квартирі тощо.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

За загальним правилом у відповідності до ст. ст. 322, 323 ЦК України, ст. 151 ЖК Української РСР власник зобов'язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів до їх усунення. Ризик випадкового знищення чи випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 07 лютого 2000 року, виданим згідно з розпорядженням (наказом) №144 від 07 лютого 2000 року. (а.с. 12)

24 грудня 1999 року між ЖЕК-307 та ОСОБА_2 укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. (а.с. 81)

29 листопада 2014 в квартирі АДРЕСА_1 сталася аварійна ситуація, про що 11 грудня 2014 комісією у складі: провідного інженера виробничо-технічного відділу ОСОБА_3, майстра тех.дільниці ОСОБА_4, майстра рем. дільниці ОСОБА_5, слюсаря-сантехніка ОСОБА_6 складено відповідний акт. (а.с. 13)

Згідно із актом від 11 грудня 2014 року, затвердженим головним інженером КП УЖГ «Печерськжитло» Є.Шкель, 29 листопада 2014 в квартирі НОМЕР_1 мало місце протікання на з'єднанні рушникосушника з трубопроводом, який замуровано в товщу перегородки і облицьовано кахельною плиткою в ванній кімнаті власником квартири. Працівниками аварійної служби підприємства рушникосушник було демонтовано та встановлено заглушки, при цьому було розбито дві кахельні плитки на стіні ванної кімнати. Мешканці в квартирі НОМЕР_1 не проживають.

13 лютого 2015 року комісія ТОВ «Систем» у складі представників головного інженера ОСОБА_7 та технічного директора ОСОБА_8 склала акт про те, що у результаті обстеження квартири АДРЕСА_1, встановлена причина витікання води в місці з'єднання рушникосушарки і трубопроводу. Витік води стався по причині втрати щільності з'єднання рушникосушарки до трубопроводу водопостачання. Трубопровід водопостачання виконаний з труб сталевих в місці приєднання рушникосушарки закінчується різьбою. Рушникосушарка виконана з сталі нержавіючої, має спосіб приєднання - накидні гайки «американки». У результаті того, що рушникосушарку підўєднано до трубопроводу без використання відповідної частини накидної гайки прокладка не забезпечила щільність з'єднання. Була пошкоджена прокладка. (а.с. 14-16)

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За вимогами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рушникосушник, приєднаний до стояка шляхом зварювання, як було при введенні будинку в експлуатацію, та на різьбі, після самостійної заміни рушникосушника - це два різних види з'єднання трубопроводів.

Позивач не спростувала факту самостійного здійснення переобладнання інженерного обладнання будинку, а саме, внутрішньобудинкової водопровідно-каналізаційної системи - заміни рушникосушника без згоди балансоутримувача будинку КП УЖГ «Печерськжитло» та дотримання процедури, визначеної Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України№76 від 17.05.2005 року.

Так, протікання на з'єднанні рушникосушника з трубопроводом відбулося в квартирі позивача. Рушникосушник обслуговує лише квартиру позивача. Таким чином, відповідальність за його утримання та технічний стан має нести власник квартири, а не експлуатуюча організація.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що в квартирі проживає приблизно з 1999 року. До цього в квартирі проживали батьки чоловіка. Вона не здійснювала переобладнання рушникосушарки, як і не провела її заміну після того, як рушникосушарка почала протікати.

Вину відповідача вбачає в тому, що працівник КП УЖГ «Печерськжитло» не належним чином виконав ремонтні роботи. При цьому ОСОБА_2 підтвердила, що залиття квартири відбулося через певний період після виконання ремонтних робіт працівниками відповідача. Після ремонту протікання не відбувалося.

Позивач також не спростувала той факт, що мало місце протікання на з'єднанні рушникосушника з трубопроводом, який замуровано в товщу перегородки і облицьовано кахельною плиткою в ванній кімнаті мешканцями квартири.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довела причинного зв'язку між залиттям та діями працівника відповідача щодо неналежного ремонту рушникосушарки.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

Як зазначалося вище, позивач не довела вини відповідача у залитті квартири, отже відсутні правові підстави і для відшкодування моральної шкоди з відповідача.

Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, оскільки в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України лише стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку і в колегії суддів відсутні правові підстави для переоцінки доказів.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва