Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Кваша С.О., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про покладення зобов'язань, відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, просив зобовязати відповідача спільно відремонтувати дах (укласти нове покриття, вище укладеного у 2014 році, а також відшкодувати половину вартості відремонтованого даху та половину вартості ремонту кімнати та судові витрати. В обґрунтування таких вимог позивач послався на ті обставини, що з 2013 року до приміщення квартири АДРЕСА_1, в якій він (позивач) проживає внаслідок зносу покриття почали потрапляти опади. Спочатку спільно з відповідачем, як власником суміжної квартири намагалися усунути недолік, проте він виявився знову у 2014 році. Зважаючи на це та враховуючи відмову відповідача у прийнятті участі в ремонті даху, він (ОСОБА_1С.) у тому ж 2014 році придбав оцинковане металеве покриття та найняв працівників, які здійснили роботи з перекриття даху як над його (позивача) кімнатою, так і частково над кімнатою відповідача. При цьому, спеціалісти, які виконували роботи попередили, що дах «вищеукладеного» заліза дірявий, тому вода буде потрапляти в кімнати. В свою чергу, відповідач на пропозицію сплатити частину вартості робіт відмовився та зі свого боку не вчинив дій з укладення заліза вище укладеного у 2014 році. 01 липня 2015 року внаслідок істотних опадів у кімнаті квартири зруйнувалася стеля, що підтверджується актом комісії від 10 липня 2015 року. Так як відповідач не погоджується на спільне вирішення питання протікання даху, забороняє знаходитися на своїй частці даху та усунути протікання, позивач і просив про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, уточнив що просить покласти на відповідача обовязок у такий же спосіб, як він у 2014 році, встановити над старим дахом нове покриття, таким чином не буде виникати питання потрапляння води до приміщень квартири крізь щілини на стику нового та старого покриття. Розмір вартості ремонту даху позивач оцінив в 3000 грн., пославшись на наявні платіжні документи про придбання будівельних матеріалів. Вартість ремонту в кімнаті також оцінив в 3000 грн. і, таким чином, просив стягнути з відповідача 3000 грн. 00 коп. та розподілити судові витрати.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що по-перше він не заперечував спільно з позивачем здійснити ремонтні роботи даху будинку № 122 по вул. В. Морській в м. Миколаєві, проте не у спосіб, запропонований позивачем. За твердженням відповідача роботи, проведені позивачем з ремонту даху, не відповідають існуючим будівельним нормам і правилам, у звязку з чим він (ОСОБА_2І.) і відмовляється здійснювати дії з ремонту даху, аналогічні тим, які здійснив ОСОБА_1 В той же час, відповідач послався на те, що саме внаслідок дій позивача сталися наслідки у вигляді залиття приміщень, при цьому не тільки тих, що належать позивачу, а і тих, що належать йому (відповідачу). За такого, оскільки своєї вимни у залитті приміщень позивача він (ОСОБА_2І.) не вбачає, то і вважає вимоги позивача в частині стягнення коштів на ремонт квартири безпідставними. Щодо відшкодування половини витрат на ремонтні роботи, з цим відповідач також не погодився виходячи з тих міркувань, що: по-перше: він не прохав позивача проводити заміну даху над своєю частиною квартири, більш того, що це не має позитивних наслідків; а по-друге: лише незначна частка від покрівлі, влаштованої позивачем, знаходиться над його кімнатою, а не половина, як про те прохає позивач в порядку відшкодування витрат.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2008 року в порядку поділу майна у власність ОСОБА_1 виділено в житловому будинку літ. «А»: коридор 1-1, коридор 1-2, житлова кімната 1-3, житлова кімната 1-4, кухня-санвузол 1-5, житлова кімната 1-6, житлова кімната 1-7; 1/3 частку літньої кухні літ. «Б» та 1/3 колонки № 8 за адресою: м. Миколаїв, вул. В. Морська, 122 з визнанням за ОСОБА_1 права власності на 62/100 часток зазначеного житлового будинку.

Цим же рішенням у власність ОСОБА_2 виділено у житловому будинку літ. «А»: коридор 3-1, житлову кімнату 3-2, житлову кімнату 3-3, житлову кімнату 1-7; 1/3 частку літньої кухні літ. «Б», 1/3 частку колонки № 8, ? частку вбиральні літ. «М» з визнанням права власності на 19/100 часток житлового будинку № 122 по вул. В. Морській в м. Миколаєві.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 122 по вул. В. Морська в м. Миколаєві, виготовленого КП ММБТІ станом на 21 вересня 2005 року вбачається, що одна стіна житлової кімнати 1-4 (позивача) є спільною зі стіною кімнати № 3-3 (відповідача). З кімнатою 3-2 (відповідача) спільною є стіна з коридором 1-2 та східним кутом житлової кімнати 1-3, що належать позивачу.

Як вбачається з акту комісійного обстеження від 10 липня 2015 року в приміщенні житлової кімнати ОСОБА_1 1-4 на стелі спостерігаються відшарування штукатурного шару та руйнація приблизно 1,6х0,6. В куті кімнати біля вікна спостерігаються тріщини від стелі до підлоги шириною розкриття до 5 мм, сліди замокання та затікання. З цього ж акту слідує, що і в житловій кімнаті ОСОБА_2 3-3 на стелі в куті має місце відшарування штукатурного шару та сліди затікання.

При цьому у 2014 році ОСОБА_1 здійснив ремонтні роботи з заміни покриття даху над приміщеннями, виділеними йому у власність.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу ст. 11 ЦК Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Так, дійсно відповідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з цим, судом не установленого того факту, що відповідач ухиляється від несення тягаря утримання майна. Навпаки, ОСОБА_2 пояснює, що бажає здійснити ремонт даху над своєю частиною приміщень, але у встановленому законом порядку з розробленням відповідних проектів спеціалізованими організаціями, а не у спосіб, про який вимагає позивач.

За такого, в суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 ухиляється від тягаря утримання майна у звязку з чим ОСОБА_1 має підстав вимагати від відповідача примусового виконання обовязку в натурі.

Кошторис, розроблений приватним підприємцем ОСОБА_3 на закінчення виконання ремонтних робіт не спростовує доводів відповідача про те, що ремонтні роботи слід проводити відповідно проектів спеціалізованих установ.

Стосовно відшкодування збитків та заподіяної шкоди квартирі позивача.

Відповідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з цим, в силу абз 1 ч. 1, ч. 2-4 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Проте позивачем не представлено суду у встановленому цивільним процесуальним законом порядку належних та допустимих доказів:

В частині вимоги про відшкодування ? частки витрат здійснених на заміну покрівлі даху - розміру витрачених коштів на заміну покрівлі даху та вартості цих робіт, а також даних про співвідношення квадратури влаштованого покриття над приміщеннями, належними позивачу до квадратури цього покриття над приміщеннями, що належать відповідачу.

В частині вимоги про відшкодування витрат на ремонт квартири вартості відновлювальних робіт, які слід здійснити для відновлення становища, що існувало раніше, а також наявності вини ОСОБА_2 у заподіянні шкоди приміщенням житлової кімнати ОСОБА_1

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Відмова в позові не перешкоджає ОСОБА_2 на підставі цих же обставин звернутися в загальному порядку до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих залиттям житлового приміщення.

В силу ст. 88 ЦПК України у звязку з відмовою в позові судові витрати позивача присудженню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Батченко