Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/720/16-ц 2/382/382 /16
РІШЕННЯ

іменем України

02 червня 2016 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу, за позовом ОСОБА_1, представника позивача; ОСОБА_2 до Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3, що посвідчується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 виданим 15.10.2015 року Виконавчим комітетом Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті його батька , є він-син спадкодавця ОСОБА_1 . Інші спадкоємці першої черги та особи, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті спадкодавця, відсутні.

У визначений законом шестимісячний строк, він подав до Яготинської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що посвідчується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 42398755 від 09.12.2015 р.

В подальшому, з метою оформлення права власності на спадкове майно та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке є підставою для реєстрації права власності у встановленому чинним законодавством порядку, він звернувся до Яготинської державної нотаріальної контори стосовно отримання свідоцтва про спадщину за законом.

Після правового аналізу наданих позивачем документів на спадкове майно нотаріусом було встановлено відсутність правовстановлюючого документу на будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами так, як спадкодавцем за життя не було здійснено первинну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Як вбачається з довідки Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області ? житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами обліковується за ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкодавець за свого життя не здійснив первинну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до правової позиції по справі № 6-137цс13, що викладена у Постанові ВСУ від 18.12.2013 р., предметом якої був спір про встановлення фактів, що мають юридичне значення і визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення будівництва.

В 1971році (рік закінчення будівництвом спірного будинку) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що втратив чинність згідно Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року, кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п»яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Згідно приписів до п. 3.2, розд. 3 ч. 36 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об?єктів нерухомого майна», затвердженого Наказом Держбуду України № 217 від 24 травня 2001 року, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садиби) житлові будинку, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до роз'яснення, що міститься в листі Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 р. «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», ? у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинна вирішуватись у судовому порядку.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Таким чином, під час вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно, слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1971 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 р, яка була чинною до 13.12.1995 р.

Відповідно до п.6 зазначеної Інструкції, ? не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах …

В той самий час, відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріальними конторами Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 р. - підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету.

Виходячи з наведеного, вбачається, що підтвердженням належності жилого будинку певній особі є запис в погоподарських книгах, ведення яких передбачалось наказами Центрального статистичного управління СССР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР № 112/5 від 13.04.1979 р., ? визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення було покладено на сільські ради.

Відповідно до роз'яснення, що міститься в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23.03.1999 р. «Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію», по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами).

Тобто, ? підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 р., є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва.

Відповідно до Погосподарської книги Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області ? домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 обліковується за померлим ОСОБА_3.

З наведених вище обставин вбачається, що ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1. на момент своєї смерті володів на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, так як відомості про нього, як голову двору внесені до Погосподарської книги на зазначене домоволодіння. Але, на даний час, чинне законодавство не передбачає переходу права власності у порядку спадкування на підставі записів в погосподарських книгах.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін»юсту № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрованого в Мін»юсті 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ? якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Просив:

Встановити факт належності його батьку ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, на праві власності.

Визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивач підтримав свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Встановити, що ОСОБА_3, володів житловим будинком з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, на праві власності.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.