Справа № 639/2400/16-ц
Провадження № 2/639/1094/16
27 квітня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С.М.,
при секретарі Луценко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Внаслідок порушення водієм вантажного автомобіля «МАЗ 5549» п. 13.1 ПДР України, а саме необрання водієм з урахуванням дорожньої обстановки безпечної швидкості та дистанції руху, винним у ДТП було визнано ОСОБА_2, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Харкова у справі номер № 639/6751/13-п від 09 вересня 2013 року.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди що сталася, автомобілем Hyundai accent були отриманні механічні пошкодження, що підтверджується довідкою виданою інспектором ДАЇ. Позивач вказує, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «МАЗ 5549» була застрахована в «Українській охоронно-страховій компанії».
Зважаючи на те, що на момент ДТП автомобіль Hyundai accent з номером державної реєстрації АХ 5924 ВІ на підставі довіреності від 20.02.2010 р. знаходився у ОСОБА_4, який надав право керування автомобілем для поїздки ОСОБА_3, то заява про страхове відшкодування була подана до страхової компанії саме ОСОБА_4 Заява про страхове відшкодування була направлена відповідачу 23.08.2013 p., на підставі чого у страховій компанії була відкрита страхова справа № 2471-13, на підставі якої відповідачем було прийнято рішення про виплату ОСОБА_4 страхового відшкодування у розмірі 19 088 грн. 80 коп. (девятнадцять тисяч вісімдесят вісім грн. 80 коп.), про що позивача за телефоном повідомили представники відповідача.
Проте, по сьогоднішній день відповідачем сума страхового відшкодування позивачу не виплачена.
У звязку з викладеним позивач і був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Належним чином повідомлений про дату , час та місце розгляду справи позивач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на зазначені в ньому обставини, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку за відсутності відповідача.
Належним чином повідомлений про дату , час та місце розгляду справи відповідач, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Внаслідок ДТП автомобіль Hyundai accent, державний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження (а.с.8).
Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС №129815, власником легкового седану Hyundai accent, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с.13).
Відповідно довіреності, складеної 10.02.2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_7, ОСОБА_4 керувати, експлуатувати та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серія АХС №129815 автомобілем марки Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_2, з правом поїздок за кордон та отримання тимчасового реєстраційного талону в органах ДАІ. Довіреність видана строком на сім років з правом часткової або повної передовіри та дійсна до десятого лютого 2017 року (а.с.12 ).
Заява про страхове відшкодування була направлена відповідачу 23.08.2013 ОСОБА_4 (а.с.11).
Відповідно до ст.979 ЦК України та ст.16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи».
Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Згідно ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон) , у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно ч. 35.1 ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до п. 33.1.4 ч.33.1 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватисяна припущеннях.
Зокрема, згідно з ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Позивач посилається на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.09.2013 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП. Однак, додана до матеріалів справи постанова не містить відомостей про набрання нею законної сили.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів висновків експертів.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У судовому засіданні представник позивача пояснила, що з відповідною заявою про надання відповідачем доказів на підтвердження суми страхового відшкодування ні позивач, ні вона не зверталися, однак про суму страхового відшкодування позивачу стало відомо від ОСОБА_4 Однак належні та допустимі докази щодо підтвердження вказаних обставин у представника позивача відсутні.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку з їх недоведеністю.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України , ст.ст. 23, 979 , 990 ЦК України, ст. 16, ст. 25 Закону України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк