АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/879/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53, 54, 55 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу Черкаського державного технологічного університету на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаського державного технологічного університету, третя особа: в.о. ректора Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_7 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтримали апеляційну скаргу; представника ОСОБА_6 ОСОБА_10, який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Черкаського державного технологічного університету, третя особа: в.о. ректора Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_7 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона згідно контракту працювала в ЧДТУ на посаді асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки. Строк дії даного контракту був з 01 вересня 2010 року по 31 серпня 2011 року.

На підставі медичного висновку, вказує ОСОБА_6, вона з квітня 2011 року знаходилась в декретній відпустці.

З січня 2012 року у період перебування у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_6 працювала на умовах неповного робочого часу, а з 16 червня 2014 року працювала повний робочий день на посаді асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки Черкаського державного технологічного університету.

Вказувала, що з 2011 року контракт з нею не розривався, на новий термін не укладався, тому вважає, що трудовий договір між нею та ЧДТУ набув характеру безстрокового, укладеного на невизначений термін.

Згідно протоколу № 10 від 10 липня 2015 року засідання кафедри інформатики та інформаційної безпеки прийнято рішення продовжити з нею трудові відносини та рекомендовано ректору прийняти її на посаду старшого викладача кафедри.

26 серпня 2015 року, зазначає ОСОБА_6, нею на імя ректора ЧДТУ було подано заяву про прийняття її на роботу на посаду старшого викладача кафедри інформатики та інформаційної безпеки до обрання за конкурсом, однак дана заява не була розглянута.

Позивач вказувала, що після виходу на роботу на початку вересня 2015 року їй стало відомо про те, що її звільнено з посади асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки ЧДТУ у зв»язку із закінчення строку дії трудового договору/п.2 ст.36 КзПП України/, при цьому її не було попереджено про наступне звільнення в установленому законом порядку, а також не було дотримано вимог закону щодо неможливості звільнення одиноких матерів без обов»язкового працевлаштування.

Вважаючи своє звільнення з посади асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки ЧДТУ незаконним та безпідставним, ОСОБА_6 звернулась за захистом своїх порушених трудових прав до Придніпровського районного суду м. Черкаси та просила постановити судове рішення, яким поновити на її посаді асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки ЧДТУ. Стягнути з ЧДТУ на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

09 грудня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про уточнення позовних вимог та остаточно просила постановити судове рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ ректора ЧДТУ від 19 серпня 2015 року за № 325-к «Про звільнення педагогічних працівників» в частині звільнення з посади асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки ОСОБА_6 Поновити її на посаді асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки ЧДТУ. Стягнути з ЧДТУ на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2016 року позов ОСОБА_6 - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ректора Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_7 від 19 серпня 2015 року № 325-к «Про звільнення педагогічних працівників» в частині звільнення ОСОБА_6 з посади асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки ЧДТУ.

Стягнуто із ЧДТУ на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24 396,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_6 допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представникі ЧДТУ ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ЧДТУ підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Є необґрунтованими посилання представників ЧДТУ в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку щодо набуття укладеного між ОСОБА_6 та ЧДТУ строкового трудового договору характеру безстрокового, оскільки такі посилання спростовуються наявними матеріалами справи.

Зібраними по справі доказами обєктивно встановлено, що ОСОБА_6 працювала на посаді асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки згідно контракту за № 208 від 1.09.2009 року, укладеному між нею та Черкаським державним технологічним університетом. Контракт був укладений на строк з 1 вересня 2009 року по 31 серпня 2010 року. Після закінчення строку контракту, згідно наказу за № 307-к від 31 серпня 2010 року ОСОБА_6 було звільнено із займаної посади у зв»язку із закінчення строку дії контракту.

Згідно власноручної заяви ОСОБА_6 від 1.09.2010 року, позивачку було прийнято на посаду асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки на 0,85 ставки з 1 вересня 2010 року по 31 серпня 2011 року на умовах строкового трудового договору, що відображено в наказі № 313-к від 01 вересня 2010 року (а.с.38 т.2).

Після закінчення строку трудового договору (31 серпня 2011 року) він розірваний не був, оскільки позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до наказів № 17-к від 12 жовтня 2012 року (а.с.40 т.2) та № 331-к від 01 вересня 2012 року (а.с.42 т.2) ОСОБА_6 з 23 січня 2012 року по 31 травня 2012 року та з 01 вересня 2012 року по 31 серпня 2013 року приступала до виконання своїх обовязків на умовах неповної тривалості робочого часу на 0,85 ставки.

На підставі наказу № 167к від 11 червня 2014 року (а.с.44 т.2) з 17 червня 2014 року ОСОБА_6 виконувала свої обовязки після закінчення відпустки по догляду за дитиною до 3-х років на 0,85 ставки на умовах строкового трудового договору з 17 червня 2014 року по 31 серпня 2015 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 39-1 КЗпП України строкові трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч.2 статті 23 КЗПП України, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Оскільки строковий трудовий договір з позивачкою ОСОБА_6 переукладався декілька разів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що договір є таким, що укладений на невизначений строк (ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України), а тому звільнення позивачки ОСОБА_6 з посади асистента кафедри інформатики та інформаційної безпеки ЧДТУ з підстав, визначених п. 2 ст. 36 КЗпП України, є необґрунтованим.

Згідно ч.2 статті 23 КЗПП України строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

В порушення вимог статті 60 ЦПК України, яка покладає обов»язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони Черкаського державного технологічного університету на адресу суду не було надано будь-яких об»єктивних доказів неможливості укладення із ОСОБА_6 безстрокового трудового договору за характером існуючих між сторонами трудових відносин, характеру та умов виконуваної позивачкою роботи, або безпосередніх інтересів позивачки. Також суду не надано доказів неможливості укладення із ОСОБА_6 трудового договору, не обмеженого певним строком, виходячи із положень ЗУ «Про вищу освіту».

Також є необґрунтованими посилання апелянта на те, що заміщення вакантних посад науково - педагогічних працівників не може відбуватись поза конкурсом, такі посади не можуть пропонуватись в індивідуальному порядку, оскільки відповідно до п. 4 листа Міністерства юстиції України від 26 грудня 2008 року № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

З огляду на це, норми Кодексу законів про працю України є спеціальними, а тому мають перевагу над загальними нормами законодавства.

Сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що ОСОБА_6 було звільнено з роботи з огляду на положення ЗУ «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року № 1556-VII, пунктом 11 ст. 55 якого передбачено, що під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою вищого навчального закладу.

Проте, звільнення позивачки ОСОБА_6 відбулось до набрання чинності даним законом в повному обсязі, а саме відповідно до Прикінцевих положень 01 вересня 2015 року, тому його положення не можуть бути застосовані до випадку звільнення позивачки, з огляду на те, що закон не має зворотної дії в часі.

Крім того, згідно Положення про обрання та прийняття на роботу науково - педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації» затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 pоку № 744 вбачається, що воно визначає порядок обрання за конкурсом осіб саме на вакантні посади науково - педагогічних працівників. Проте, виходячи із вищенаведеного, і приймаючи до уваги, що у зв»язку із переукладанням строкового трудового договору декілька разів, він набув характеру безстрокового, не можна вважати, що посада, яку обіймала ОСОБА_6 була вакантною.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем при звільненні позивачки ОСОБА_6, яка є одинокою матірю, про що було відомо позивачу, не було дотримано вимог ч. 3 ст. 184 КЗпП України відповідно до якої звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

В матеріалах справи відсутні об»єктивні докази того, що відповідачем приймалися заходи, направлені на працевлаштування позивачки ОСОБА_6

Інші доводи апеляційної скарги Черкаського державного технологічного університету суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Черкаського державного технологічного університету на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаського державного технологічного університету, третя особа: в.о. ректора Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_7 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :