АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/525/16 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - ОСОБА_1, представника Дочірного підприємства "Дружба сервіс-житло 2", Приватного підприємства "Дружба сервіс-житло 1" - Маньківської Олени Василівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом Дочірнього підприємства "Дружба сервіс - житло 2" Приватного підприємства "Дружба сервіс - житло 1" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території,

ВСТАНОВИЛА:

18.06.2015 року ДП "Дружба сервіс - житло 2" звернулося до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказало, що відповідачі проживають АДРЕСА_2 На ім'я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1. Розмір щомісячної плати за утримання будинку та прибудинкової території становить 107 грн. 10 коп. в місяць. Відповідачі систематично не вносять плату за утримання будинку та прибудинкової території, через що станом на 01.05.2015 року виникла заборгованість у розмірі 2207,10 грн. На попередження про необхідність сплатити борг відповідачі не реагують.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.02.2016 року позов ДП "Дружба сервіс - житло 2" задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3 в користь ДП "Дружба сервіс- житло 2" ПП "Дружба сервіс житло 1" заборгованість по оплаті за утримання

будинку та прибудинкової території по 551,77 грн. з кожного. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказали, що суд не врахував, що договір між ПП "Дружба сервіс - житло 1" і ДП "Дружба сервіс - житло 2" укладено в неробочий день 01.01.2012 року, а отже не міг бути укладений. Зазначили, що позивачем не подано до суду первинних документів, які б підтверджували наявність заборгованості у відповідачів в оригіналі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в скарзі. Зазначив, що договір укладений в святковий день - 01 січня. Вказав про незаконність рішення Тернопільської міської ради "Про корегування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Зазначив про відсутність документів які підтверджують виконання робіт. Вказав, що договір з мешканцями квартири не укладався.

Представник позивачів апеляційну скаргу заперечила і навела доводи аналогічні викладеним в запереченні на скаргу. Зазначила, що розпорядження Кабінету Міністрів України, яким затверджено вихідні дні носить рекомендаційний характер, а договір укладено 02 січня, про що вона стверджувала і в суді першої інстанції пояснюючи про опечатку. Надала суду документи в підтвердження виконання робіт по утриманню будинку і прибудинкової території. Вказала, що вказані документи не є документами суворої звітності і частина їх не збереглася. Зазначила, що тарифи збільшувалися з липня 2015 року, а заборгованість з відповідачів стягується по квітень 2015 року і лише за рішенням Тернопільської міської ради від 28.09.2011 року №1603. Звернула увагу, що по рішенню Тернопільської міської ради від 25.03.2015 року №265, заборгованість відповідачам за вказаний період не нараховувалася

ОСОБА_1 вказав, що ОСОБА_3 повідомлена про час та місце розгляду справи, але відсутня у зв'язку з хворобою.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи частково позов про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено надання відповідачам послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які ними не оплачені.

Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої ДП «Дружба сервіс-житло 2» №718 від 15.06.2015 року відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 зареєстровані та проживають у приватизованій квартирі АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1996 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.92).

Відповідачем ОСОБА_1 в суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 164 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2014 року ДП "Дружба сервіс-житло 2" зверталось до Тернопільського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території (а.с.96, 97).

25.11.2014 року Тернопільським міськрайонним судом видано судовий наказ у справі №607/18750/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ДП "Дружба сервіс-житло 2" - 1848 грн. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території (а.с.99).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 09.06.2015 року скасовано судовий наказ №607/18750/14-ц і роз'яснено, що заявлені позивачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні (а.с.100).

Враховуючи вказане, матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції зробив вірний висновок про помилковість твердження відповідача ОСОБА_1 про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України строк позовної давності переривався, внаслідок звернення позивача 11.11.2014 року до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Як вказано у правовій позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, у постанові від 27.03.2013 року, справа № 6-6ц13, ст.ст. 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Згідно статті 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

У правовій позиції Верховного Суду України від 10.10.2012 року, справа №6-110цс12 вказано, що в тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

У справі, яка переглядається, виник спір з приводу стягнення заборгованості за отримані послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території.

Судом першої інстанції встановлено і відповідачами не спростовано, що ДП «Дружба сервіс-житло 2» і ПП «Дружба сервіс-житло 1» надаються ОСОБА_1 і ОСОБА_3 послуги з утримання будинку та прибудинкової території, і вони не відмовлялись від надання позивачем послуг у встановленому законом порядку.

Одержання відповідачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території також підтверджується архівом по виду оплати по ДП "Дружба сервіс житло-2" за особовим рахунком НОМЕР_1 відкритого ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідачами здійснювалась оплата за надані позивачем послуги не в повному обсязі.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що договір про надання послуг сторонами не укладався, проте відсутність відповідного договору не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з утримання будинку та при будинкової території, оскільки згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем.

Плата за утримання будинку та прибудинкової території відповідачам нараховується відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28.09.2011 року №1603 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і на інші житлово-комунальні послуги» і становить 107,10 грн. в місяць.

25.03.2015 року Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №265 "Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій".

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 19.08.2015 року, залишену без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25.03.2015 року №265 - відмовлено.

З архіву по виду оплати по ДП "Дружба сервіс-житло2" за період з 01.01.2012 р. по 01.05.2015 р. за особовим рахунком НОМЕР_1 відкритого ОСОБА_1 вбачається, що заборгованість станом на 01.05.2015 року за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території складає 2207,10 грн. (а.с.6).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов'язок відповідача сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ч.3 ст. 11, ст. 322, ст. 509, ст. 526 ЦК України та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Із повідомлення ДП «Дружба сервіс-житло 2» ПП «Дружба сервіс-житло 1» від 07.09.2015 року № 178 вбачається, що 02.01.2008 року укладено договір між УЖКГ та екології ТМР та ПП «Дружба сервіс-житло 1» та вважається пролонгованим.

02.01.2012 року між ПП «Дружба сервіс-житло 1» та ДП «Дружба сервіс-житло 2» укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, відповідно до якого виконавець зобов'язується надавати балансоутримувачу послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на при будинкових територіях, для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а балансоутримувач надає право виконавцю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати здійсненні ним необхідні витрати, пов'язані з управлінням об'єктом, у разі, коли виконавець отримала на такі витрати письмову згоду балансоутримувача (а.с.25-27).

Твердження відповідачів про незаконність вказаного договору колегією

суддів оцінюється критично, оскільки матеріали .справи не містять інформації про оскарження договору від 01.01.2012 року, чи як вказувала представник позивача - від 02.01.2012 року і визнання його недійсним.

Доводи представника позивача, що вірною датою складання договору є 02.01.2012 року, а не 01.01.2012 року, і про це вона вказувала і в суді першої інстанції та зазначала, що розпорядження Кабінету Міністрів України "Про перенесення робочих днів" носить рекомендаційний характер - відповідачами не спростовано.

Твердження ОСОБА_1, ОСОБА_3, що позивачем не надано суду будь-яких первинних документів в оригіналі, які б підтверджували наявність у них заборгованості перед позивачем оцінюється критично, оскільки:

- архів по виду оплати по ДП "Дружба сервіс житло-2" по особовому рахунку НОМЕР_1 відкритого ОСОБА_1, з якого вбачається заборгованість по особовому рахунку - 2207,10 грн. завірений печаткою і підписами директора і бухгалтера підприємства (а.с.6);

- відповідачами не подано суду доказів, які б спростовували поданий позивачем розрахунок і не надано ні платіжних документів про оплату спожитих послуг в повному обсязі, ні свого розрахунку належних до сплати коштів;

- представником підприємства подано документи в підтвердження надання послуг, які апелянтом не оспорено і не спростовано.

Доводи апеляційної скарги, що договір укладений у вихідний день, колегією суддів оцінюються критично, оскільки згідно ст.73 КзпП України у вихідні дні допускаються роботи, припинення яких неможливе через виробничо-технічні умови (безперервно діючі підприємства, установи, організації), роботи, викликані необхідністю обслуговування населення. У ці дні допускаються роботи із залученням працівників у випадках та в порядку, передбачених статтею 71 цього Кодексу.

Крім того, розпорядження Кабінету Міністрів України "Про перенесення робочих днів" носить рекомендаційний характер.

Приходячи до переконання, про залишення рішення суду першої інстанції без змін, колегією суддів апеляційного суду враховано, як вказане, матеріали справи, так і те, що:

- відповідачами не спростовано твердження представника позивача про нарахування відповідачам плати за утримання будинку та прибудинкової території на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1603 від 28.09.2011 року і нарахування плати за корегованими тарифами за надані послуги не було;

- не спростовано твердження представника позивача, що акти про виконані роботи в період нарахування заборгованості збереглись не всі, оскільки вони не є документами суворої звітності;

- твердження представника позивача, що вірною датою укладення договору є 02.01.2012 року, апелянтами не спростовано.

Враховуючи вище вказане, матеріали справи, представлені докази, що відповідачі є власниками по 1/4 квартири кожен і користуються наданими позивачем послугами, але не сплачують їх в повному обсязі, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції розглядаючи даний спір зробив вірний висновок про задоволення позову частково і наявності підстав для стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до частки власності у обслуговуваній позивачем квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вказане, матеріали справи, подані докази, колегія суддів приходить до переконання, що рішення суду постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді