Справа № 158/500/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Пономарьова О.М.
Провадження № 22-ц/773/767/16 Категорія: 52 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника служби у справах дітей - Дейни О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, докази по справі не були належним чином оцінені судом, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

В судовому засіданні позивач і представник служби у справах дітей апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, відповідач апеляційну скаргу заперечила, просила її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення відповідача батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача є намір і бажання в подальшому налагодити стосунки з дітьми та виконувати батьківські обов'язки належним чином, крім цього суд прийшов до висновку про відсутність винної поведінки матері та недоведеність свідомого нехтування нею своїх обов'язків.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Судом першої інстанції установлено, що позивач та відповідач є батьками дітей - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,7).

В судовому засіданні встановлено, що діти проживають разом зі своїм батьком ОСОБА_2 - позивачем по даній справі.

Із матеріалів справи убачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 27 грудня 2010 року (а.с.14-15).

Як убачається із характеристики, виданої Звірівською сільською радою Ківерцівського району, та довідки КЗ «Ківерцівського РТМО» від 10 березня 2016 року відповідач ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, алкоголем не зловживає, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.23-24).

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 своєї постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З'ясувавши фактичні обставини справи та давши правильну оцінку всім зібраним у справі доказам, а також врахувавши ті обставини, що діти, відносно яких вирішується питання про позбавлення батьківських прав, проживають в іншому населеному пункті, а відповідач у другому шлюбі має двох малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, які потребують постійного догляду, що на думку колегії суддів є тими обставинами, які виключають винну поведінку відповідача у неповноцінному виконанні своїх батьківських обов'язків щодо старших дітей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, оскільки були предметом розгляду судом першої інстанції і суд дав їм правильну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: