Провадження № 2/734/56/16 Справа № 734/3721/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 квітня 2016 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Анохіна А.М.,

при секретарі Музиченко А.М.,

у присутності представників: товариства з обмеженою відповідальності «Данівське» адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Козелець» - ОСОБА_3,

представника відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Данівське» до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Козелець», третя особа: Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області про визнання договору оренди землі недійсним, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальнстю «Данівське» (далі ТОВ «Данівське») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Козелець» (далі ТОВ «Агро-Регіон Козелець»), треті особи: Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області. В позовній заяві ТОВ «Данівське» зазначає, що 03.04.2006 між колективним сільськогосподарським підприємством на приватній основі ім. Леніна (з 15.12.2006 правонаступником якого є ТОВ «Данівське») і ОСОБА_6 (якій згідно з державним актом на праві власності належали земельні ділянки загальною площею 6,35 га, що розташовані в с. Данівка Козелецького району Чернігівської області, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва) було укладено договір оренди земельних ділянок загальною площею 6,35 га строком на десять років. Договір 03.04.2006 був зареєстрований у Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за № 81. 23.03.2009 між ТОВ «Данівське» і ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду до договору оренди, яку також було зареєстровано в Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за № 56. Цю земельну ділянку ТОВ «Данівське» орендувало в загальному масиві (полем), згідно зі схемою поділу, разом із земельними ділянками інших власників, без установлення меж для кожної окремої ділянки та закріплення їх межовими знаками. Строк дії договору закінчується 03.04.2016. Умови договору ТОВ «Данівське» виконувало належним чином. 14.01.2012 ОСОБА_6 померла. Після її смерті орендовані земельні ділянки успадкувала ОСОБА_5, та 17.12.2013 уклала договір оренди земельних ділянок з ТОВ «Агро-Регіон Козелець». Позивач вважає, що укладенням спірного договору відповідачі порушили права позивача, оскільки оспорюваний договір був укладений під час дії попереднього договору, останній просить визнати договір оренди земельних ділянок від 17.12.2013, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Агро-Регіон Козелець», недійсним, стягнути з відповідачів в солідарному порядку судові витрати, в тому числі витрати за послуги адвоката.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення позову мотивуючи це тим, що сторк дії договору вже сплинув а тому жодним чином не порушує права позивача. Крім цього зазначає що речове право оренди компетентними органами не зареєстроване, а тому оспорюваний позивачем договір є неукладеним.

Представник ТОВ «Агро-Регіон Козелець» ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити.

Представник Відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позов та вважає, що є підстави для визнання договору оренди землі недійсним.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини, які склалися між сторонами.

Судом встановлено, що 03 квітня 2006 року між ОСОБА_6 та КСП на приватній основі ім. Леніна (правонаступником якого є ТОВ «Данівське») було укладено договір оренди землі, згідно з яким орендарю було передано в оренду земельну ділянку площею 6,35 га, з яких: 3,54 га рілля, 0,25 га сіножать, 2,56 га пасовище, строком на 10 років (а.с. 5).

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 020926, який був виданий на ім'я ОСОБА_6 на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 247 від 12.07.2002. ОСОБА_6 була власником земельної ділянки площею 6,35 га в межах згідно з планом, що знаходиться на території Данівської сільської ради та має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка складається з трьох земельних ділянок (а.с. 7).

За умовами договору орендодавець ОСОБА_6 надає, а КСП на приватній основі ім. Леніна (правонаступником якого є ТОВ «Данівське») приймає в строкове платне користування зазначену земельну ділянку. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 43 Договору від 03 квітня 2006 року). Договір оренди зареєстрований у Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 03 квітня 2006 року за № 81(а.с.5).

Факт укладення вказаного договору підтверджується актом приймання-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) від 03 квітня 2006 року (а.с. 6).

Пункт 40 договору оренди землі від 03 квітня 2006 року передбачав, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. В свою чергу, згідно укладеної додаткової угоди № 140 від 03.04.2006 до договору оренди землі від 03 квітня 2006 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Данівське», в особі представника ОСОБА_7, деякі пункти були змінені та викладені в новій редакції, зокрема: п. 40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи не є підставою для змін умов або розірвання договору(а.с.6 зворот).

Після смерті ОСОБА_6, яка померла 14.01.2012, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем майна, а саме земельної ділянки площею 6,35 га у межах згідно з планом, розташованої на території Данівської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 020926, кадастровий номер земельної ділянки площею 3,537 га - :88:135:0487, площею 0,2501 га :88:067:0487, площею 2,56 га:88:075:0487, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є ОСОБА_5

17 грудня 2013 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агро-Регіон Козелець» було укладено договір оренди землі згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Данівської сільської ради, загальною площею 6,35 га (кадастрові номери: :88:135:0487, :88:067:0487, :88:075:0487), строком на 10 років.

Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами першою, другою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Право власності передбачає такі повноваження: володіти, користуватися і розпоряджатися обєктом власності. При переході права власності орендованое майно до нового власника переходять права та обовязки орендодавця (ст.ст.770,814 Цивільного кодексу України). Закон України « Про оренду землі» передбачає збереження орендних відносин при переході права власності на земельну ділянку. Зміна власника земельної ділянки (орендодавця) не є підставою для припинення договору оренди землі, що прямо передбачено нормами закону. Таким чином, в договорі оренди може бути замінено як орендаря так і орендодавця. При відчуженні орендованої земельної ділянки відбувається зміна орендодавця. Коли попередній власник вибуває із орендних відносин а новий зобовязаний і має право стати орендодавцем за договором оренди.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону, до нового власника орендованої земельної ділянки переходять права та обовязки орендодавця за договором оренди цієї земельної ділянки.

Змагальність, як одна з засад цивільного судочинства, передбачена статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України, полягає в тому, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина перша статті 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з частиною першою статті 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення Договору оренди землі 03 квітня 2006 року) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації; договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Тобто, після підписання сторонами договору оренди землі, між ними виникають права та обовязки, повязані зі зміною та припиненням договірних відносин, у звязку з чим зміна умов договору чи його розірвання в односторонньому порядку, не допускається, окрім випадків, передбачених законом чи договором.

Аналогічне положення щодо неможливості розірвання договору в односторонньому порядку міститься і в статті 31 Закону України «Про оренду землі». Пункт 39 договору, укладеного між ОСОБА_6 (спадкоємцем якої є ОСОБА_5І.) та КСП на приватній основі ім. Леніна (правонаступником якого є ТОВ «Данівське») визначає, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельних ділянок укладений між ОСОБА_6 (спадкоємцем якого є ОСОБА_5І.) та КСП на приватній основі ім. Леніна (правонаступником якого є ТОВ «Данівське») на строк до 03.04.2016. Отже, на момент укладення оспорюваного договору оренди землі між ОСОБА_5 та ТОВ «Агро-Регіон Козелець», діяв інший договір оренди тієї ж земельної ділянки, укладений між ОСОБА_6 (спадкоємцем якої є ОСОБА_5 ) та КСП на приватній основі ім. Леніна (правонаступником якого є ТОВ «Данівське»). Тобто, укладенням договору між ОСОБА_5 та ТОВ «Агро-Регіон Козелець», ОСОБА_5 в односторонньому порядку відмовилася від виконання умов договору і виконання зобовязань за договором оренди, раніше укладеного спадкодавцем з КСП на приватній основі ім. Леніна (правонаступником якого є ТОВ «Данівське»). При цьому, в 2013 році ОСОБА_5 не мала жодних правових підстав для укладення договору оренди тих же земельних ділянок з ТОВ «Агро-Регіон Козелець», оскільки зазначені земельні ділянки вже перебували в оренді в ТОВ «Данівське». Укладаючи оспорюваний договір, відповідач ОСОБА_5 порушила права та інтереси ТОВ «Данівське» на володіння та користування земельними ділянками.

Частина перша статті 792 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга вказаної статті).

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено обовязок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону; орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Відповідно до частин другої, третьої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, суд вважає, що позивачем обрано спосіб захисту своїх прав в межах чинного законодавства і його позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі від 17 грудня 2013 року укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Агро-Регіон Козелець» підлягають до задоволення.

Згідно ст.ст. 79, 84, 88, 89 ЦПК України, роз'яснень, даних у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

Відповідно до п.п. 47,48 вищезазначеної постанови розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем суду надані:

- угода про надання правової допомоги від 11.11. 2015, укладена між ОСОБА_1, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 216 від 06 серпня 2004 року, та ТОВ «Данівське» в особі ОСОБА_8 (а.с. 25),

- розрахунок затрат та вартості виконаних робіт при наданні юридичної допомоги по справі за позовом ТОВ «Данівське» до ОСОБА_5 (згідно з яким вартість виконаних робіт визначається наступним чином: попереднє опрацювання матеріалів 2 год.; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини 4 год.; формування правової позиції 2 год.; підготовка процесуальних документів по справі 3 год.; судове представництво 3 год., що разом складає 14 годин, помножених на 487,20 гривень/год і в підсумку складає 6820 грн. (а.с. 26),

- копія квитанції про оплату послуг від 11.11.2015 у розмірі 6820 грн. (оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні) (а.с.26).

Згідно із Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» витрати на правову допомогу компенсуються за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Як убачається з матеріалів справи, представник позивача ТОВ «Данівське» ОСОБА_9 приймав участь у судових засіданнях, призначених на 24 грудня 2015 року (тривалість засідання 12 хвилин 41 сек.), 05 квітня 2016 року (тривалість засідання 1 година 48 хвилин 48 сек.), 21 квітня 2016 року (тривалість засідання 35 хвилин 35 сек.).

Таким чином, представник позивача приймав участь в судових засіданнях 157 хвилини, що дорівнює 2 годинам та 37 хвилинам.

Отже, враховуючи кількість використаних представником позивача годин під час участі у судових засіданнях, звертаючи увагу на той факт, що представником позивача також було підготовлено позовну заяву та вчинено певні дії, повязані з представництвом інтересів позивача (як то формування правової позиції тощо) суд вважає, що загальна кількість витраченого представником відповідача часу, що знайшла своє підтвердження, становить 4 годин 7 хвилин (з яких 2 години 37 хвилини представництво інтересів позивача в суді; 1 години 30 хвилини - попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції, підготовка процесуальних документів по справі /1 година, яка закладена в розрахунок на стор. 26 як судове представництво судом врахована при вирахуванні годин, протягом яких представник позивача здійснював представництов інтересів ТОВ «Данівське» в судовому засіданні).

Оскільки заявлена сума до відшкодування позивачем загалом становить 6820 грн., що перевищує розмір, визначений в статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на залучення адвоката пропорційно задоволеним позовним вимогам, виходячи з наступного.

На виконання зазначеного договору позивачем було сплачено ОСОБА_1 згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 39 від 11.11.2015 у підсумку кошти у сумі 6820 грн. (а.с.26).

Проте, відповідно до роз'яснень, даних у п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення витрат повязаних із роботою по законодавчій базі та судовою практикою для участі у процесі, необхідно задовільнити частково, оскільки інші витрати позивачем належним чином не підтверджені.

Отже максимальний розмір оплати праці за цей час роботи адвоката, який в силу вказаних нормативних актів може бути відшкодований у порядку ст.88 ЦПК України, становить: 1378 грн.00 коп. (розмір мінімальної зарплати протягом листопада 2015р.- квітня 2016р.)х 40% : 60 (кількість хвилин в одній годині) х 247 хв. (кількість фактично затраченого адвокатом часу на правову допомогу позивачу, оплата за який підлягає відшкодуванню) = 2269 грн.

Суд частково погоджується з витратами представника позивача ОСОБА_1 на правову допомогу та приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 та ТОВ «Агро-Регіон Козелець» на користь позивача по 1134 грн. 50 коп. з кожного вказаного відповідача, що складається з витрат за аналіз правового положення клієнта та консультацію, а також за участь адвоката в судових засіданнях (дані витрати документально підтверджені).

Щодо стягнення судового збору, суд вказує на наступне. Так як позовну вимогу (щодо визнання договору недійсним) задоволено в повному обсязі, тому з ОСОБА_5 та ТОВ «Агро-Регіон Козелець» підлягає стягненню на рахунок позивача по 244,00 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88, 209,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 626,638 ЦК України, ст.152 ЗК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Данівське» до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Козелець», третя особа: Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області про визнання договору оренди землі недійсним задовольнити.

Визнати договір оренди земельних ділянок, кадастрові номери :88:135:0487, :88:075:0487 та :88:067:0487 від 17 грудня 2013 року укладений між ОСОБА_5 і товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Козелець» недійсним.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН: НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Данівське» () судові витрати в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 50 коп., з яких: 244,00 грн. судовий збір, 1134,50 грн. витрати на правову допомогу.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Козелець» () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Данівське» () судові витрати в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 50 коп., з яких: 244,00 грн. судовий збір, 1134,50 грн. витрати на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд до апеляційного суду Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_10