Справа № 442/2497/16-ц
У Х В А Л А

"21" березня 2016 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., при секретарі Малик О.Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності на частку в майні колгоспного двору та визнання права власності на майно в порядку спадкування -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом.

З метою забезпечення позовних вимог, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилаються на те, що відповідачі не визнають її право на частку в нерухомому майні колишнього колгоспного двору, а також не визнають її право на частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При цьому, в Першу Дрогобицьку державну нотаріальну контору вона подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка супровідним листом №185/01-16 від 09.02.2015 року перенаправлена до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4, оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_6 заведена там за заявами відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Проте, по даний час вона не одержала від нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 жодної відповіді, остання не зверталась до неї із запитами про надання документів, що суперечить вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. І це незважаючи на те, що на момент смерті спадкодавця вона являлась особою непрацездатною і в будь-якому випадку має право на частку в спадковому майні.

Отже, одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно в належних їй ідеальних частках, які не визнаються відповідачами, вона не може, що згідно вимог п.23 Постанови Пленуму Верховного Суді України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» є підставою для звернення до суду за правилами позовного провадження.

В той самий час, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прямо заявляють їй, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 і будинок №6 по вулиці Пасічній в с.Уличне та земельні ділянки будуть належати тільки їм, а в подальшому вони мають намір зазначене нерухоме майно продати.

Отже, на її переконання, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її, як позивача, правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в цивільній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Крім того, запропоновані неє заходи забезпечення є співмірними заявленим нею позовним вимогам.

Таким чином, маються фактичні дані, які підтверджують наміри відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відчужити спірне майно іншим особам, що може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду

Наведене свідчить, що, невжиття заходів забезпечення позову до вирішення даного спору по суті, враховуючи підстави позовних вимог, може призводити до послідуючих порушень прав позивача, а також унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Саме ці обставини свідчать про необхідність забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України «Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі».

Враховуючи мету та призначення інституту забезпечення позову, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із керівних розяснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р. в якій сказано, що суд розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Мотиви забезпечення позову, зазначені у заяві та матеріалах справи, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р.

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволити.

Накласти арешту на житловий будинок (літ.А-1) з підвалом (літ.пд), верандою (літ.а), входом в підвал (літ.аі), загальною площею 110, 9 м.кв., житловою площею 50, 2 м.кв., з приналежними до нього будівлями та спорудами: літнею кухнею (літ.Б), сараєм (літ.В), сараєм (літ.Г), сараєм (літ.Д), вбиральнею (літ.Ж), огорожею (літ.ІЧІ), воротами (літ.К2) та колодязем (літ.К), який розташований в селі Уличне Дрогобицького району Львівської області по вулиці Пасічній, 6 і на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 14.05.1987 року належить колгоспному двору ОСОБА_5 (реєстровий №43).

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0, 0404 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №527566 від 16.09.2008 року, кадастровий №:05:000:0429); на земельну ділянку площею 0, 4043 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №527555 від 16.09.2008 року, кадастровий №:05:000:0359); на земельну частку (пай) розміром 0, 64 га (Свідоцтво на право на земельну частку (паї) серії РН №500618 від 16.11.2001 року), що розміщені в с.Уличне Дрогобицького району Львівської області і на даний час рахуються у власності ОСОБА_5;

Заборонити приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4 (82100 м.Дрогобич, вул.Лесі Українки, 20) здійснювати будь-які нотаріальні дії у спадковій справі після смерті ОСОБА_6 (ідентифікаційний №), яка заведена за заявами спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Ухвала набуває чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень Відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Копію ухвали суду направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Крамар О.В.