Справа № 183/727/16
Провадження № 2/183/1102/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

за участю секретаря - Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3; ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська, третя особа: Міністерство оборони України, ОСОБА_7, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що на підставі ордеру № 1161 від 25 жовтня 1989 року вони проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. 17 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до начальника КЕВ м. Дніпропетровська із заявою про передачу в приватну власність квартири, яку він займає разом із сім'єю, однак рішенням № 3219 від 30 жовтня 2014 року, йому відмовлено в приватизації та порушено встановлений законом строк розгляду зазначеної заяви.

17 грудня 2014 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд визнав протиправною бездіяльність начальника КЕВ м. Дніпропетровська, щодо не неприйняття рішення за заявою позивача про передачу у приватну власність квартири відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийняти рішення по суті заяви позивача вжити заходів щодо приватизації квартири, яка використовується ним та членами його сім'ї на умовах найму згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року, за адресою: АДРЕСА_1.

Після чого, відповідачем, як органом приватизації, прийнято рішення № 361 від 22 січня 2015 року та № 3439 від 14 серпня 2015 року, яким відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, на підставі того, що військове містечко, на території якого розташована квартира, включене до числа закритих, які не підпадають під приватизацію житлового фонду та зазначений фонд належним чином не переданий.

Зазначені дії та рішення відповідача позивачі вважають неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, у звязку з чим, просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська № 3219 від 30 жовтня 2014 року, № 361 від 22 січня 2015 року та № 3439 від 14 серпня 2015 року про відмову ОСОБА_1 в передачі в приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_2;

- визнати за ОСОБА_1 і його малолітніми дітьми: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право на приватизацію квартири № 45 в будинку № 4 на вул. Лісна в смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області;

- зобовязати ОСОБА_6 відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується ОСОБА_1 і його малолітніми дітьми: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, розташованої на території відкритого військового містечка, яку вони аймають на умовах найму на підставі ордера № 1161 від 25 жовтня 1989 року, за адресою: АДРЕСА_1, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року.

Позивач ОСОБА_1, який представляє свої інтереси та інтереси малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили та про розгляд справи за їх відсутності не клопотали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності у звязку зі станом здоров'я, одночасно позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник позивачів в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позов. Пояснила, що у КЕВ відсутні повноваження на передачу військового майна у власність позивачам. Крім того, в зв`язку з надходженням листа начальника Головного КЕУ ЗС України та рішення заступника Міністра оборони України питання приватизації житла та передачі житлових будинків до комунальної власності будуть розглядатися після закінчення АТО, а тому повноваження на приватизацію у відповідача відсутні.

Представник третьої особи Міністерства оборони України ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, оскільки у звязку з переліком закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, а також порушенням процедури передачі військового майна відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1282, яке знаходиться на балансі КЕВ м. Дніпропетровська, прийняття рішення начальником КЕВ м. Дніпропетровська про приватизацію квартири позивачу буде порушенням чинного законодавства України.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності у звязку з хворобою сина, інваліда 1-ї групи "А", одночасно позовні вимоги позивачів підтримала та просила їх задовольнити. Додатково повідомила, що вона, як громадянка ОСОБА_10 Федерації, не має права брати участь у приватизації вищезазначеної квартири.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно ордеру № 1161 від 25 жовтня 1989 року, виданого Міністерством оборони СРСР, ОСОБА_11 та членам його родини: дружині ОСОБА_4 та сину ОСОБА_1 надане право на вселення в двокімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 29,14 м 2 (а.с. 18).

Рішенням № 744 начальника гарнізону і КЕЧ району Меркуловою, на підставі заяви ОСОБА_11 від 19 травня 2005 року, довідки будинкоуправління про склад сімї, копії свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_4 та згоди ОСОБА_1 на переоформлення лицьового рахунку, надано дозвіл на переоформлення лицьового рахунку на квартиру № 45 на вул. Лісна, будинок № 4, замість основного квартиронаймача ОСОБА_11 на його сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, склад сім'ї 2 особи. Основного квартиронаймача ОСОБА_11 знято з реєстрації за вищезазначеною адресою (а.с. 18).

Згідно довідок № 306 та № 768 про склад сімї, виданих 09 листопада 2015 року та 11 листопада 2015 року відповідно, Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської ОСОБА_6 частини району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, постійно мешкають і мають право на приватизацію: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 19, 20).

Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська.

У відповідності до Положення про ОСОБА_6 відділ м. Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, обєктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно п. 3.2.4 зазначеного Положення на ОСОБА_6 відділ м. Дніпропетровська покладений обовязок та повноваження щодо утримання житлового фонду.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон № 2482-XII), державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу йому та членам його сім'ї квартири у приватну власність у відповідності до Закону № 2482-ХІІ (а.с. 17). ОСОБА_6 відділом м. Дніпропетровська прийнято рішення № 3219 від 30 жовтня 2014 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в приватизації вищезазначеної квартири (а.с. 21).

У зв'язку з тим, що відповідач у встановлений законом строк не розглянув його звернення, а також незгодою з результатом прийнятого рішення, ОСОБА_1 18 листопада 2014 року звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі № 804/19006/14 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме визнано протиправною бездіяльність начальника ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, яка виразилась в не розгляді заяви ОСОБА_1 від 17 жовтня 2014 року вх. №2576 про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_3, що займає ОСОБА_1 спільно з членами його родини на підставі ордеру № 1161 від 25 жовтня 1989 року на території відкритого військового містечка згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року. Зобов'язано начальника ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, розглянути по суті заяву ОСОБА_1 та вжити заходів щодо приватизації квартири, яка використовується ним та членами його сім'ї на умовах найму згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 26-29).

ОСОБА_6 відділом м. Дніпропетровська прийнято рішення № 361 від 22 січня 2015 року та № 3439 від 14 серпня 2015 року, якими відмовлено ОСОБА_1 в приватизації вищезазначеної квартири (а.с. 22, 23).

Підставою відмови в приватизації спірного житла в рішеннях зазначено те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" рішення про відчуження військового (нерухомого) майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. У КЕВ м. Дніпропетровська відсутня інформація щодо прийняття зазначеного рішення про відчуження (приватизацію) житлового фонду смт Черкаське. Натомість, згідно листа заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України ОСОБА_12 № 14492/С від 19 серпня 2013 року разом із затвердженим переліком закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, підписаний заступником начальника Генерального штабу Головнокомандувачем ЗСУ генерал-полковником ОСОБА_13, до переліку закритих військових містечок входить військове містечко № 3 смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, на території якого знаходиться житловий будинок № 4 по вул. Лісна, смт Черкаське, що свідчить про відсутність згоди розпорядника майна на його відчуження. А також те, що військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, відповідно до постанови КМУ від 29 серпня 2002 року № 1282 "Про затвердження порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил", право органу, уповноваженого управляти державним майном, самоврядної установи і організації або органу місцевого самоврядування, яким передається військове майно, на управління переданим майном або право власності на нього настає з дня затвердження акта приймання-передачі, а також беручи до уваги те, що на даний час житлові будинки смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області належним чином не переданий (а.с. 22, 23).

Суд приходить до висновку, що зазначені рішення ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська належить визнати незаконними, з наступних підстав.

Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

У відповідності до наданих суду матеріалів, будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Черкаське, вул. Лісна, 4, перебуває на балансі БУ № 2 Гвардійської КЕЧ району, яке є структурним підрозділом КЕВ м. Дніпропетровська.

Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в звязку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Конституцією України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п. 2 ст. 2 цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2482-ХІІ не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків памяток садове - паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з Положенням "Про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України", затвердженим Наказом Міністра оборони України № 215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення "закрите військове містечко" та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_14 затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР № 75 від 22 лютого 1977 року) "Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд", селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження того, що смт Черкаське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року "Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад" з затвердженими переліками військового майна.

Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 "Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад", військове майно безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт Черкаське і смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначений Наказ є обовязковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами.

В своїх запереченнях проти позовних вимог відповідач посилається на лист заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України № 14492/С від 19 серпня 2013 року разом із затвердженим Переліком закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, яким до вказаного Переліку входить військове містечко № 3 смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області.

Судом встановлено, що законодавством України не визначене юридичне поняття "закрите військове містечко", в звязку з чим, суд приходить до висновку, що смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка.

Статтею 3 Закону № 2482-ХІІ передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю.

Згідно з п. 5 ст. 5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Судом встановлено, що позивачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, що підтверджується відповідними довідками Будинкоуправління № 2 про склад сімї, внаслідок чого органи приватизації, згідно з п. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Згідно Закону № 2482-ХІІ та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 1999 року затверджене "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що ОСОБА_6 відділ м. Дніпропетровська заперечує право позивачів на приватизацію спірної житлового приміщення.

Оскільки судом встановлено право позивачів на одержання спірної квартири у приватну власність, а відповідачем оспорюється зазначене право, позовні вимоги в частині визнання права позивачів на приватизацію квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач та члени його сімї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобовязаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Водночас, відповідно до вимог статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Разом з тим згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

З наведених підстав скасування вищезазначених рішень КЕВ в судовому порядку не передбачено діючим законодавством, як спосіб захисту прав, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а рішення ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська № 3219 від 30 жовтня 2014 року, № 361 від 22 січня 2015 року, № 3439 від 14 серпня 2015 року про відмову ОСОБА_1 в приватизації квартири № 45 в будинку під № 4 на вул. Лісна в смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, належить визнати незаконними.

Суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині зобовязання ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на умовах найму на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_1, у відповідності ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженим МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, також підлягають задоволенню.

До наведеного висновку суд приходить внаслідок того, що зазначений обовязок органу приватизації встановлений нормами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобовязати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, скасувати рішення органу приватизації, зобовязати вчинити певні дії.

Так, оскільки суд прийшов до висновку про визнання незаконними рішень ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська про відмову в задоволенні заяви позивача про передачу квартири у власність, зазначений орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву позивача.

З огляду на викладене вище, суд зважає на те, що матеріали справи містять достатні докази на підтвердження перебування на балансі відповідача спірного майна, а тому про наявність повноважень КЕВ м. Дніпропетровська вирішувати питання про приватизацію житлового фонду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3; ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська, третя особа: Міністерство оборони України, ОСОБА_7, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинення дій задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська № 3219 від 30 жовтня 2014 року, № 361 від 22 січня 2015 року, № 3439 від 14 серпня 2015 року про відмову ОСОБА_1 в приватизації квартири № 45 в будинку під № 4 на вул. Лісна в смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право на приватизацію квартири № 45 в будинку № 4 на вул. Лісна в смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області.

Зобовязати ОСОБА_6 відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на умовах найму на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_1, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 відділу м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, відшкодування справленого судового збору у розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна