НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7374/15
№ 2/183/516/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г.,

при секретареві Драній В.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Ніна Петрівна, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та встановлення факту постійного проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П., про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та встановлення факту постійного проживання. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дідусь ОСОБА_6, якому на праві приватної власності належав житловий будинок по АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги після смерті дідуся були його діти: батько позивача - ОСОБА_7, який постійно мешкав з дідусем з 2009 року та її тітка - ОСОБА_4, яка є відповідачем у справі, та яка у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_7, після смерті якого вона у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину зазначеного домоволодіння їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що відповідач оформила спадщину після смерті ОСОБА_6 повністю тільки на себе. Тому позивач вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

В судовому засіданні позивач, яка за її заявою також була допитана як свідок, позов підтримала та, посилаючись на ті ж підстави, просила його задовольнити. Пояснивши, що з 2009 року її батько ОСОБА_7 постійно мешкав з дідусем та бабусею в буд. АДРЕСА_1 Після смерті бабусі, її батько здійснював догляд за дідусем, а ОСОБА_4 - сестра її батька, після смерті бабусі майже не приїжджала до дідуся. В будинку по АДРЕСА_1 у її батька зберігалися його носильні речі, в яких він ходив та обігрівач, інших речей у батька в будинку не було. Коли бабуся була жива - її батько мешкав в сараї, а після смерті бабусі став жити разом з дідусем - в літній кухні. Стосунки між її батьком та дідусем були хороші, дідусь ніколи на сина не скаржився. І дідуся і бабусю вони ховали разом. Від чого помер дідусь не знає, а батько згорів. Вона особисто після смерті бабусі приїжджала до батька та дідуся один раз в півтора тижня допомагати їм, батько не завжди був з дідусем, мабуть знаходився на заробітках. Поштар завжди віддавала дідову пенсію у присутності сусідів або її матері - ОСОБА_8 Коли поштар приносила пенсію, то сусіди дзвонили її матері і наступного дня вона приходила, щоб дідусь в її присутності отримав пенсію. Половину пенсії мати залишала дідусеві, а за іншу половину - купувала їжу дідусеві з батьком та готувала їм. Оплачувала комунальні платежі. За цей час будь-яких відключен6ь або підключень до електропостачання не було. Після смерті дідуся - батько залишився мешкати в цьому ж будинку, вони також допомагали батьку. Вона знала, що батько не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй також було відомо, що її батько не був зареєстрований у своїх батьків. Вона не ходила з батьком до нотаріуса, щоб подати заяву про прийняття спадщини після смерті дідуся.

Представник позивача повністю підтримала позовні вимоги позивача та, посилаючись на ті ж підстави просила його задовольнити. Також пояснила, що відповідачу відомо, що ОСОБА_7 мешкав разом з померлим ОСОБА_6 до дня його смерті. Це також вбачається з її звернень до міліції, в яких посилаючись на те, що ОСОБА_7 мешкає з батьками - викрадає з їхнього будинку речі. Позивач ОСОБА_3 брала довідку в сільраді з ким мешкав до дня смерті ОСОБА_6, в якій зазначено, що разом з ним мешкав ОСОБА_7 Позивач разом зі своєю матір'ю ОСОБА_8 відвідували дідуся з батьком, допомагали їм. В якій кімнаті мешкав ОСОБА_7 їй невідомо. Поштар, що приносила пенсію ОСОБА_6 віддавала її матері позивача, тому як остання на ці кошти придбавала їжу для ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Дійсно ОСОБА_7 був далеко на подарунком для своєї доньки, однак це не є підставою, що лишати її спадку. Вважає, що довідка сільради, матеріали перевірок заяв ОСОБА_4 та пояснення свідків повністю підтверджують, що ОСОБА_7 до дня смерті мешкав разом з ОСОБА_6, а тому позовні вимоги позивача обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. Вимоги ст.ст. 10-11, 57-61 ЦПК України зрозумілі, вважає, що довідка сільради, надана позивачем, є повною і достовірною.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала в повному обсязі та посилаючись на те, що її брат не мешкав з батькам, як і не мешкав після смерті матері з батьком - ОСОБА_6, вів аморальний образ життя, часто приходив до батьків та ночував у сараї, викрадав речі з будинку, в будинку по АДРЕСА_1 навіть не мав будь-яких особистих речей. ОСОБА_7 після звільнення з місць позбавлення волі часто перебував у батьків. Зазначила, що позивач навіть на поховання дідуся не приходила, а не то, щоб домотати йому по хатнім справам. Вона живе в м.Дніпродзержинську разом з сім'єю, а мати позивача - дружина брата, яка давно вже з ним не мешкала, живе в цьому ж селі Орлівщина, де мешкали її а. В свій час батько побудував будинок для брата та його сімї, а коли брат розбігся з ОСОБА_8 - вони продали цей будинок, а гроші поділили. ОСОБА_8 .І. після цих подій сидів в тюрмі, а коли вийшов - мешкав де доведеться. Батьки не пускали його жити до себе, через те, що він вів аморальний спосіб життя, грабував їх. Позивач не їздила до ОСОБА_6 і не помагала. Вона приїжджала з м.Дніпродзержинськ, та допомагала своєму батькові після смерті матері. Вона пропонувала батькові забрати його до себе додому, однак він бажав жити в своєму будинку. ОСОБА_7 і після смерті батька інколи ночував в батьківському будинку і навіть помер в ньому від отруєння угарним газом. ОСОБА_7 було відомо, що спадщину після батьків вона оформлює на себе, він своїх прав на спадщину не заявляв. Нотаріусу, який оформлював спадщину головою сільради було надано відомості, щ ОСОБА_6 до дня смерті мешкав сам по АДРЕСА_1. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги позивача не визнала в повному обсязі та, посилаючись на те, що ОСОБА_7 не мешкав по АДРЕСА_1 Новомосковського району Дніпропетровської області; довідка сільради, надана позивачем, про те, що ОСОБА_6 до дня смерті мешкав по АДРЕСА_1 з ОСОБА_7 не відповідає дійсності та суперечить довідці, виданої цією ж сільрадою раніше, проте, що ОСОБА_6 до дня смерті мешкав сам за тією ж адресою; з матеріалів перевірок заяв ОСОБА_4 вбачається, що працівниками міліції встановлено, що ОСОБА_7 не мешкає в будинку АДРЕСА_1; усі свідки підтвердили, що в будинку ОСОБА_6 не було речей ОСОБА_7, а тому підстав для задоволення позовних вимог позивача не має. Просила відмовити в задоволенні позову.

За клопотанням сторін також були допитані свідки:

- ОСОБА_8, яка показала, що вона є матір'ю позивача, мешкає в с.Орліщина Новомоскогвського району Дніпропетровської області. ОСОБА_6 - її свекр, а ОСОБА_7 - чоловік. З чоловіком вони не жили разом років 20, однак шлюб не розірвали. Коли була жива її свекруха вона не спілкувалася з чоловіком та його батьками, а після смерті свекрухи її викликала ОСОБА_4 і вони разом поховали її за гроші, що залишили батьки. Після цього вона стала допомагати свекру з чоловіком, враховуючи, що тільки свекр отримував пенсію - вона її брала, купувала ОСОБА_9 та ОСОБА_10 їжу, готувала їм, прибирала. Також ОСОБА_11 та ОСОБА_7 провідували її сини - ОСОБА_12 і ОСОБА_13. ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не приїздила. Відповідач приїздила не часто. Коли свекруха була жива - вона разом з ОСОБА_6 жили в літній кухні, а ОСОБА_7 в конюшні. Коли помер ОСОБА_6 - його ховали усі; а ОСОБА_7 - ховали її діти та ОСОБА_4 Холи була жива мати її чоловіка - вона не пускала його жити в дім, ОСОБА_7 не мав в будинку батьків особистих речей. А враховуючи, що жив він в конюшні, то в холодну пору ОСОБА_7 забирав до себе в смт Черкаське - син ОСОБА_14.

- ОСОБА_13, який показав, що він з 2006 року працював дільничним інспектором, зараз старшим інспектором Новомосковського відділення поліції, і мешканців с.Орлівщина знає з цього часу. В будинку по АДРЕСА_1 в цьому селі мешкали ОСОБА_6 з дружиною. Коли з місць позбавлення волі вийшов ОСОБА_7, він прийшов до своїх батьків, які не пускали його до своєї хати жити і він жив у них в сараї. Батьки ОСОБА_7 скаржилися на поведінку сина, який неодноразово їх обкрадав, а також підіймав руку. Після смерті батьків - ОСОБА_7 став мешкати в літній кухні по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 також мешкає в с.Орлівщина. Після смерті матері ОСОБА_7 став мешкати у батька ОСОБА_7, який не міг йому в цьому завадити, про що говорив йому, однак намагався на нього не скаржитися. Будь-яких особистих речей в будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 не мав, тому як з особистих речей у нього були лише носильні речі, які були на ньому.

- ОСОБА_15, який показав, що відповідач є його дружиною з 1993 року, а тому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 він знає з цього часу. Він з сім'єю мешкає в м.Дніпродзержинськ. Разом з дружиною часто приїздили до її батьків, провідували їх, допомагали. ОСОБА_7 після виходу з місць позбавлення волі, мешкав по всій Орлівщині, його батьки не бажали, щоб він мешкав з ними. В будинку АДРЕСА_1 навіть не було ніяких його речей. Сусіди батьків дружини не раз дзвонили їм, тому як ОСОБА_7 приходив до батьків, бив їх та забирав гроші. Коли померла мати дружити, то ОСОБА_6, скаржився на те, що ОСОБА_7 забирає в нього пенсію і не завжди говорив про те, що він його бив. ОСОБА_7 не мешкав ні з батьками, а ні з батьком. Він ночував у друзів, десь вештався. ОСОБА_6 помер в серпні 2014 року, про смерть тестя повідомив сусід. В цей час тесть був сам вдома.

- ОСОБА_12, яка показала, що вона з 2012 року по 2016 рік - 4 роки і 7 місяців працювала листоношею в с.Орлівщина Новомосковського району дніпропетровської області. По АДРЕСА_1 жили ОСОБА_6 з дружиною, яким вона приносила щомісячно пенсію. Разом з ними також мешкав їх син. Як звали дружину та сина ОСОБА_6 - вона не пам'ятає. Вони усі втрьох жили в літній кухні, яка складалася з однієї кімнати, де знаходилася і кухні і стояли дві невеликі ліжка. Пенсію отримувала завжди дружина ОСОБА_6 Після смерті дружини ОСОБА_6 вона познайомилася з ОСОБА_8 - дружина сина ОСОБА_6 - ОСОБА_7. У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 погано бачив, вона повинна була віддавати йому пенсію в присутності інших осіб - інших родичів, або сусідів. Тому кожного разу, як вона приносила пенсію, вона викликала ОСОБА_8, щоб в її присутності віддавати йому пенсію. Разом з ОСОБА_6 жив ОСОБА_7, однак вона не мала права віддавати йому пенсію, тому як він сильно випивав і ще за життя дружина ОСОБА_6 не раз скаржилася, що син забирає в них гроші. ОСОБА_6 не просив викликати невістку для отримання пенсії. Вона віддавала пенсію ОСОБА_8, а та половину залишала ОСОБА_6

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме:

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 у віці 78 років, про що 03 вересня 2014 року складено відповідний актовий запис № 50 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського МРУЮ у Дніпропетровській області.

З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася ОСОБА_4 - дочка померлого. З довідки № 531 від 25 березня 2015 року, виданої виконкомом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_6 мешкав в АДРЕСА_1 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 - один.

17 серпня 2015 року на ім'я ОСОБА_4 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 у віці 55 років, про що 03 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис № 19 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського МРУЮ у Дніпропетровській області.

З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася ОСОБА_3 - дочка померлого; з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 звернулася - ОСОБА_8 - дружина померлого. З довідки № 1934 від 02 жовтня 2015 року, виданої виконкомом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_7 мешкав в АДРЕСА_1 без реєстрації по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 - один.

23 жовтня 2015 року постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П. відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він в установлений строк не відмовився від спадщини.

Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст. ст. 1269, 1270 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З постанови про закриття кримінального провадження від 17 травня 2013 року вбачається, що 04 квітня 2013 року до Новомосковського МВ ГУМВС надійшла заява ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_7, що мешкає по АДРЕСА_1 Новомосквського району Дніпропетровської області спричиняє тілесні ушкодження своїм батькам. В ході досудового розслідування батьки ОСОБА_4 СМЕ не проходили, а тому кримінальне провадження було закрите.

З висновку за результатами розгляду звернення ОСОБА_4 від 27 травня 2013 року вбачається, що 24 травня2013 року до чергової частини Новомосковського МВ ГУМВС надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що її брат ОСОБА_7 за місцем мешкання в АДРЕСА_1, постійно вчиняє сварки після чого ображає матір ОСОБА_6 нецензурною лайкою. В ході проведення перевірки та виїзду на місце встановлено, що ОСОБА_7 за вищевказаною адресою не мешкає, за фактом образ на адресу матері Новомосковським МВ відносно ОСОБА_7 23 травня 2013 року був складений адміністративний протокол.

З висновку за результатами звернення ОСОБА_3 від 22 жовтня 2015 року, вбачається, що 15 жовтня 2015 року до чергової частини Новомосковського МВ ГУМВС надійшла заява ОСОБА_3, яка просить притягнути до відповідальності її тітку ОСОБА_4, яка забрала без її відому документи на будинок по АДРЕСА_1. В ході перевірки встановлено, що в с.Орлівщина по АДРЕСА_1 мешкав батько заявника ОСОБА_7, який помер весною 2015 року, після чого ОСОБА_18, яка є рідною сестрою батька заявника забрала документ на вищевказаний будинок та увійшла в спадщину.

На підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_7 зі спадкодавцем ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини позивачем надані:

- довідка за № 2557 від 16 листопада 2015 року, видана виконкомом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з якої вбачається що ОСОБА_6 мешкав в с.Орлівщина по АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, являвся власником будинку за адресою: с.Орлівщина, АДРЕСА_1;

- довідка за № 2558 від 16 листопада 2015 року, видана виконкомом Орлівщинськох сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з якої вбачається що ОСОБА_6 був зареєстрований і мешкав за адресою: с.Орлівщина, АДРЕСА_1 по день своєї смерті 31.08.2014 року. На момент смерті ОСОБА_6 мешкав разом з сином ОСОБА_7, який за даною адресою мешкав без реєстрації;

- акт від 16 листопада 2015 року складений комісією у складі депутата сільради та мешканців будинків АДРЕСА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації разом з батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_16 з 2009 року мешкав ОСОБА_7, доглядав за батьками та приймав участь у їх похованні;

- довідка від 05 травня 2015 року, складена комісією у складі депутата сільради та мешканців будинків АДРЕСА_2 про те, що покійний ОСОБА_7 дійсно піклувався про свого батька ОСОБА_6 після смерті дружини ОСОБА_16.

За статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року доказами постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

З чотирьох досліджених в судовому засіданні довідок, виданих виконкомом Орлівщинської сільської ради вбачається різний зміст щодо проживання ОСОБА_7 без реєстрації по АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_6, так і проживання ОСОБА_6 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за цією адресою одного.

Що стосується акту від 16 листопада 2015 року та довідки від 05 травня 2015 року складених комісіями, в яку увійшов депутат та мешканці села, то ці документи не є належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Показання свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_19, ОСОБА_12, а також самого позивача, допитаних в судовому засіданні не доводять проживання ОСОБА_7 разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому як різняться, як з показаннями самого позивача та її представника так і між собою.

Стороні позивача роз'яснювалися вимоги с. 10 ЦПК України, будь-яких інших доказів позивачем надано не було.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт постійного проживання ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 зі спадкодавцем ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Що стосується вимог позивача щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6, о слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 1296, 1301 ЦК України, на які позивач посилається - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено що особа, якій видане свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, не мала права на спадкування на весь будинок, то в цій частині позову також належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10-11, 27, 31, 57-61, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Ніна Петрівна, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та встановлення факту постійного проживання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г.Дубовенко