Категорія: 27 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Грушицького А.І., Здрилюк О.І.,

секретар Шугалова О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційними скаргами відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з даним позовом покликаючись на такі обставини.

18 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі ТОВ «Укрпромбанк»; банк) та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 1090-017/ФКВ-08, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти у розмірі 24 200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,20 % річних на термін до 14 липня 2023 року.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 18 липня 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № 1090-017/Zфквіп-08, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку нерухоме майно земельну ділянку загальною площею 0,0951 га, кадастровий номер :03:001:0717, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: с. Зміїнець Луцький район, Волинська область, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку.

Зазначив, що ОСОБА_6 без згоди як нового, так і попереднього кредитора було відчужене зазначене іпотечне майно шляхом поділу земельної ділянки на три земельні ділянки, які подаровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договорів дарування.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України (далі НБУ) укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до умов якого останньому переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору станом на 28 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 27 973 долари США, що еквівалентно 596 122 гривням 32 копійкам та 13 823 гривням 73 копійкам комісії.

На підставі викладеного позивач просив суд у рахунок виконання основного зобовязання зі сплати заборгованості в сумі 610 141 гривні 86 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18 липня 2008 року № 1090-017/Zфквіп-08 шляхом передачі предмета іпотеки у власність банку та визнання на ним права власності на: земельну ділянку загальною площею 0,0354 га, кадастровий номер :03:001:5760, що була відчужена ОСОБА_3; земельну ділянку загальною площею 0,0151 га, кадастровий номер :03:001:5761, що була відчужена ОСОБА_4; земельну ділянку загальною площею 0,0446 га, кадастровий номер :03:001:5762, що була відчужена ОСОБА_4

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 липня 2008 року № 1090-017/ФКВ-08, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_5, у розмірі 27 973 долари США, що (по курсу НБУ станом на 28 серпня 2015 року за 1 долар США =21 гривня 31 копійки.) еквівалентно 596 122 грн. 32 коп. та 13 823 грн. 73 коп. комісії, з яких: заборгованість за простроченим кредитом 57 110 грн. 80 коп.; заборгованість за простроченими відсотками 80 420 грн. 32 коп.; заборгованість по строковому кредиту 458;591грн.20 коп.; заборгованість за комісіями 13 823 грн. 73 коп., з яких: пеня 7 923 грн. 82 коп.; прострочена комісія 5 899 грн. 01 коп. , звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18 липня 2008 року № 1090-017/Zфквіп-08, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_7 18 липня 2008 року за реєстровим № 2107, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6, шляхом передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк», за вартістю предмета іпотеки, визначеною на момент такого набуття, на підставі оцінки предмету іпотеки субєктом оціночної діяльності, а саме:

на земельну ділянку загальною площею 0,0354 га, кадастровий номер :03:001:5760, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: с. Зміїнець, Луцький район, Волинська область, що була відчужена ОСОБА_6 ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 30 грудня 2010 року № 1741 серія ВРД № 964173;

на земельну ділянку загальною площею 0,0151 га, кадастровий номер :03:001:5761, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: с. Зміїнець, Луцький район, Волинська область, що була відчужена ОСОБА_6 ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 30 грудня 2010 року № 1741 серія ВРД № 964173;

на земельну ділянку загальною площею 0,0354 га, кадастровий номер :03:001:5760, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: с. Зміїнець, Луцький район, Волинська область, що була відчужена ОСОБА_6 ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 30 грудня 2010 року № 1741 серія ВРД № 964173.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачі ОСОБА_3М, ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, у яких просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційні скарги відповідачів підлягають до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі ТОВ «Укрпромбанк»; банк) та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 1090-017/ФКВ-08, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти у розмірі 24 200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,20 % річних на термін до 14 липня 2023 року (а.с.4-7).

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 18 липня 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № 1090-017/Zфквіп-08, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку нерухоме майно земельну ділянку загальною площею 0,0951 га, кадастровий номер :03:001:0717, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: с. Зміїнець, Луцький район, Волинська область,та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку(а.с.8-9).

Встановлено, що ОСОБА_6 без згоди іпотекодержателя, всупереч п.3.1.3 іпотечного договору та положень ст. 12 Закону України «Про іпотеку» відчужив майно, що є предметом іпотеки іншим особам (земельна ділянка площею 0.0951 га була поділена на три частини площею 0.0354 га, 0.0151 га та 0.0446 га) та на підставі договору дарування від 30 грудня 2010 року земельну ділянку площею 0.0354 га з кадастровим номером :03:001:5760 подаровано ОСОБА_3, а земельні ділянки площею 0.0151 га з кадастровим номером :03:01:5761 та площею 0.0446 га з кадастровим номером :03:001:5762 за договорами дарування від 10 січня 2011 року відчужені ОСОБА_4М.(а.с. 135-141)

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця та має всі права й несе всі обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Спірні земельні ділянки не є новоствореним обєктом нерухомого майна, оскільки створені з привязкою до вже існуючої заставленої нерухомості, з використанням її функціональних елементів, що підтверджується довідкою Маяковської сільської ради від 27.08.2014 року № 281/02.14, а тому є іпотечним майном (а.с.10). Наведене, з урахуванням положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку», дає підстави зробити висновок, що іпотека є дійсною для набувачів земельних ділянок за договорами дарування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і останні несуть усі обовязки іпотекодавця за іпотечним договором.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі № 6-1213цс16.

З матеріалів справи вбачається, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 травня 2010 року розірвано кредитний договір №1090-017/ФК-08, укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5, стягнуто з останньої заборгованість за кредитним договором у сумі 27 973 .00 долари США та 13 823 грн. Стягнуто з майнового поручителя ОСОБА_6 заборгованість у сумі 27.973.00 долари США та 13823.73 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0.0951 га в с. Зміїнець Луцького району.(а.с. 11-13).

Тобто, даним рішенням встановлено обставину неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Також із рішення суду вбачається. що позивач у 2010 році у судовому порядку задовольнив свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі судового рішення.

На даний час ця заборгованість не погашена, рішення суду не виконане, строк предявлення виконавчого листа до виконання пропущений (а.с. 185-190).

Згідно із частинами 3, 4 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюється або розривається з моменту набрання рішенням законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення дії договору до його розірвання.

З аналізу наведених норм слідує, що припинення зобовязання можливе за умови його належного виконання, що проведене належним чином, а розірвання кредитного договору не є підставою для припинення іпотеки, якою може забезпечуватися виконання зобовязання, що виникло до набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору.

Пунктом 4.1 договору іпотеки визначено випадки, коли іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки, серед яких передбачена така підстава, як порушення зобовязань за кредитним договором.

Згідно із пунктом 4.3 договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 4.4 договору іпотеки передбачено, що у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним із наступних способів:

Шляхом прийняття Іпотекодержателем предмета іпотеки у власність у рахунок виконання основного зобовязання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (п.4.4.1).

Шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу (п.4.4.2).

Згідно з п.4.5 договору іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішенням суду чи виконавчого напису нотаріуса реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в обраний позивачем спосіб, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем наявності в нього права вимоги до відповідачів в рамках заявлених позовних вимог, доведеності розміру та підставності нарахування кредитної заборгованості, а також обґрунтованості вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за позивачем

Однак до такого висновку суд дійшов без повного зясування усіх обставин справи та без урахування тих норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, тому погодитись з ним не можна.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України Про іпотеку зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Вирішуючи спір суд наведеного не врахував та задовольнив вимоги позивача, в той час відповідно до положень Закону «Про іпотеку» та умов іпотечного договору визнання права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом захисту права. Указана правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 14.09.2016 року (справа №6-1219цс16), та від 21.09.2016 року (справа 6-1685цс16).

За таких обставин рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У звязку з задоволенням апеляційних скарг на користь кожного із відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає стягненню сплачений судовий збір згідно з квитанціями від 26.01.2016 року, (а.с.106), від 29.01.2016 року (а.с. 110) по 267 грн. 96 коп.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 267 грн. 96 коп. судового збору кожному.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: