1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6633/16-ц 2/335/1530/2016
про залишення позовної заяви без руху
13 червня 2016 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом,
9 червня 2016 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом.
Вивчивши подані матеріали приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху з таких підстав.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позовна заява повинна містити імя (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі.
Як вбачається з позовної заяви, позивач визначила відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3. В цей же час, за змістом позовної заяви позивач вказує, що крім позивача відсутні інші спадкоємці за законом та за заповітом щодо майна померлої ОСОБА_4 Тому, позивачеві слід уточнити особу, яка за відсутності інших спадкоємців має відповідати за позовом, зазначивши в такому разі відповідачем територіальну громаду міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. У разі, якщо позов стосується прав або обовязків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (зокрема, якщо вони є співвласниками квартири), позивач вправі зазначити їх як третіх осіб у позовній заяві, навівши відповідне обґрунтування такого їх залучення до участі у справі.
Крім того, відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини другої статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Частиною четвертою цієї ж статті ЦПК України визначено, що позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.
У позовній заяві позивачем не зазначено всі обставини, якими вона обґрунтовує позовні вимоги, зокрема, не зазначено номеру актового запису про смерть спадкодавця (за текстом він пропущений), за текстом позовної заяви не вказано розміру частки квартири, яка є відкрилась у якості спадщини після смерті ОСОБА_4
Крім того, у позовній заяві позивач вказує, що вона зверталась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову. З постанови нотаріуса вбачається, що для вчинення нотаріальної дії не було надано документ, підтверджуючий право власності померлої на частину спірної квартири.
Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
При цьому, як визначено у ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.
У позовній заяві позивач вказує, що в неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа, проте, вона не вказує про неможливість одержати його дублікат, а також про заходи, які нею вживалися з метою його одержання.
Відповідно до частини першої статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.
За таких обставин, приходжу до висновку про залишення даної позовної заяви без руху із наданням позивачеві строку для усунення недоліків шляхом зазначення у позовній заяві відповідача та третіх осіб, їх місця проживання та місцезнаходження, поштового індексу, номерів засобів звязку, якщо такі відомі, зазначення змісту позовних вимог, викладення у позовній заяві всіх обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119121 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом залишити без руху.
Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом зазначення у позовній заяві відповідача та третіх осіб, їх місця проживання та місцезнаходження, поштового індексу, номерів засобів звязку, якщо такі відомі, зазначення змісту позовних вимог, викладення у позовній заяві всіх обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги 5 (пять) днів з дня отримання копії ухвали, розяснивши, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Шалагінова