АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2810/16 Головуючий 1 інст. - Ізмайлов І.К.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кругової С.С.,

суддів: Зазулинської Т.П., Міненкової Н.О.,

секретарів Прологаєвої А.Д., Шпарага О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11 березня 2016 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом, який в подальшому уточнювала, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь 41 148,00 грн. на відшкодування майнової шкоди та 15 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 561,48 грн. судового збору.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю рішення дійсним її обставинам.

Вказує, що суд неправомірно всупереч ст.60 ЦПК України поклав на позивача обов'язок доказування вини відповідача не врахувавши при цьому презумпцію вини, встановлену частиною 2 ст.1166 ЦК України, згідно якої особа, що завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. А також не врахував відповідальність ОСОБА_2 за стан внутрішньо квартирних розвідних трубопроводів та за наслідки їх несправності, що передбачено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабміну України за №360 від 21.07.2005 року.

Зазначає, що рішення містить суперечливі обставини щодо доступу комісії житлово-експлуатаційної організації до квартир №159, а також у ньому не зазначено причини відмови відповідача у наданні такого доступу.

Вважає недоцільним необхідність проведення експертного дослідження, яке суд визначив як належний та допустимий доказ, оскільки вже станом на вересень 2015 року неможливо було встановити причину залиття квартири позивача.

Крім того, затоплення квартири позивача двічі за добу свідчить про недбалість відповідача, а відсутність відомостей про звернення ОСОБА_2 до відповідного територіального підрозділу Комунального підприємства «Жилкомсервіс» для оформлення заяви щодо виконання ним ремонту внутрішньо квартирного розвідного трубопроводу внаслідок його несправності або інших сантехнічних робіт чи взагалі наявність договору відповідача з будь-яким підприємством, яке надає житлово-комунальні послуги з обслуговування свідчить про неповно з'ясовані судом обставини справи, які мають значення для її вирішення.

Також вважає безпідставною відмову суду у виклику та допиту свідка.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на їх недоведеність. Позивачем не надано жодного доказу, а сам факт залиття квартири не свідчить про вину відповідача в зв'язку з не встановленням причини залиття.

З таким висновком суду, судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи суд першої інстанції не виконав всі вимоги цивільного судочинства, не з'ясував усіх обставин, що мають значення для справи, постановив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин ухвалене судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору. Висновок суду не відповідає встановленим судом обставинам, що в силу п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Судовим розглядом встановлено наступне.

Позивач є власницею квартири АДРЕСА_1. В ніч з 02 на 03 серпня 2015 року належна їй квартира була залита водою з розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності відповідачу. 03 серпня 2015 року, по обіді, належна їй квартира повторно була затоплена з квартири

Згідно із кошторисом складеним ТОВ Фірма «Оргтехбуд», вартість оздоблювальних робіт з ремонту квартири станом на 22 жовтня 2015 року складає 41 148 грн. Крім того було пошкоджено меблі та залито нові електроприлади, але через те що було відключено електропостачання до квартири, вони не зазнали пошкоджень, проте у випадку поломки втратили можливість гарантійного обслуговування.

05.08.2015 року представниками дільниці 48 КП "Жилкомсервіс" складено акт про те, що в будинку АДРЕСА_1, 02.08. та 03.08.2015 року відбулося залиття з кв. АДРЕСА_2. В результаті залиття на стелі кухні видні сліди залиття на пл. 6,0 кв.м. стеля кухні обшита венеціанською штукатуркою. В житловій кімнаті стеля заклеєна шпалерами, які в наслідку залиття знищені. Видні сліди залиття на стелі коридору, в ванній кімнаті не зачиняються двері. Залита електрична проводка на кухні в кімнаті і в коридорі. Залиття відбулося з вини кв. АДРЕСА_2 - течія внутрішньоквартирної розводки холодної води.

При виході комісії 05.08.2015 р. доступу до квартири АДРЕСА_2 не було в зв'язку з чим було залишено повідомлення про надання доступу. Доступ надано не було.

Згідно листа КП«Жилкомсервіс» від 12 серпня 2015 відповідальність за стан внутрішньоквартирних розвідних трубопроводів, санітарних приборів, за наслідки до яких призводить їх неналежний стан, несуть власники (наймачі) квартир.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Тобто вина заподіювача шкоди призумується і він зобов'язаний визначити коло фактів, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими він обгрунтовує ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідач в свою чергу будь яких доказів , що спростовують висновки спеціалістів Жилкомсервіса суду не надав.

Судами першої і другої інстанції було створено рівні умови для сторін щодо надання доказів своїх вимог і заперечень.

Частиною. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не довела суду, що шкоду завдано не з її вини. Також відповідачем не надано суду доказів на спростування тих, що були надані позивачем щодо залиття її квартири із квартири відповідача і щодо розміру майнової шкоди.

Отже, з огляду на це, позовні вимоги про стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню .

Що стосується моральної шкоди , позивач обгрунтовуючи її заподіяння зазначала, що разом з чоловіком та малолітньою дитиною більше ніж тиждень винаймали квартиру, вимушені були переїхати з власної квартири, оскільки внаслідок залиття квартира стала непридатною для проживання. Отже з вини відповідача, вона та її родина зазнали вимушених змін у своєму повсякденному житті і понесли витрати. Усуваючи наслідки затоплення, перебувала у холодній воді внаслідок чого загострилась хронічна хвороба горла, через що була вимушена тривалий час лікуватися.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під час судового розгляду найшов своє підтвердження факт протиправності дій відповідача, її вина, наявність шкоди і причинний зв'язок між ними.

Крім майнової шкоди внаслідок залиття квартири, спричинено також і моральну шкоду,

Судовим розглядом достовірно встановлено, що з вини відповідача відбувалося залиття квартири позивача, в результаті якого заподіяно шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з співмірності завданій шкоді, тривалості порушення прав позивача і невжиття заходів з боку відповідача щодо відновлення становища, що існувало до залиття в квартирі позивача.

Виходячи з засад розумності і справедливості судова колегія вважає достатнім розмір моральної шкоди 5 000 грн.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.1, ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем підлягало сплаті і було сплачено судовий збір при зверненні до суду першої інстанції за позовні вимоги майнового і немайнового характеру по 487 грн. 20 коп. за кожну і до суду апеляційної інстанції по 535,92 грн. за кожну, всього 2046 грн. 24 коп., які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.1166 ЦК України, п.5 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» , ст. 10,57,60,61,64, 79,88,303, 304, 307, 309 , 313, ст. 314, 316, 317, 319,324 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задов ольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11 березня 2016 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 41148 грн. на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. і судовий збір в сумі 2046,24 грн., всього 48194 (сорок вісім тисяч сто дев'яносто чотири)грн. 24 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - С.С. Кругова

Судді - Т.П. Зазулинська

Н.О. Міненкова