Справа № 344/2681/16-ц
Провадження № 2/344/2914/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

06 червня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів, -

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року, що був розірваний 25 березня 2011 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьки дитини проживають окремо, а дитина проживає разом з позивачем. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування і профілактики яких за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. За таких обставин позивач просить надати позивачу дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 терміном на 8 місяців, надати дозвіл позивачу або її офіційному представникові без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя терміном на 4 місяці.

26 квітня 2016 року до початку розгляду справи по суті позивачем надана до суду заява, в якій просить надати дозвіл на виїзд за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 з 01 липня 2016 року терміном на 12 місяців у канікулярний період, надати дозвіл ОСОБА_4 (бабусі ОСОБА_3) дозвіл на виїзд за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 з 01 липня 2016 року терміном на 12 місяців у канікулярний період, надати дозвіл ОСОБА_1 або її офіційному представникові без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за межі України до країн: Туреччина, Єгипет, ОАЕ, Чорногорія, Хорватія, Італія, Албанія, Польща, Російська Федерація, Португалія, Австрія, Словаччина, Федеративна республіка Німеччина, Чеська Республіка, Іспанія, Угорщина, Румунія, Франція з 01 липня 2016 року терміном на 12 місяців у канікулярний період.

Позивач у судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, тоді як про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Проте відповідач не повідомив про причини своєї неявки і не подав заяв про розгляд справи за його відсутності, не було подано і заперечень на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не прибула, проте до суду надана заява, в якій просить справу розглядати без участі представника органу.

Згідно частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до положень частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2011 року, що набрало чинності 05 квітня 2011 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний, неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати з матірю ОСОБА_1 (а.с. 4-5).

Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 6).

Матірю відповідача є ОСОБА_4 (а.с. 34).

З метою найкращого виховання дитини та її оздоровлення, підвищення її морального та духовного розвитку позивач бажає разом зі своїм сином здійснювати виїзди з дитиною до інших країн.

Стаття 33 Конституції України встановлює, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Частинами 1-3 статті 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок реалізації права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Згідно частини 1 статті 3 зазначеного Закону, Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. У відповідності з вимогами п. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно зі статтею 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статей 1-2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобовязані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Як зазначено у частині 1 статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 257 Сімейного кодексу України передбачає, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Враховуючи те, що сторони не перебувають у шлюбі, місце проживання дитини визначено з матірю, а також той факт, що дитина потребує оздоровчого відпочинку, духовного та культурного розвитку, а відповідач необґрунтовано не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон України, в той же час така позиція відповідача шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному духовному, моральному розвитку та оздоровленню, суд приходить до переконання про необхідність надання дозволу позивачу на тимчасовий виїзд за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 з 01 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року та з 01 червня 2017 року по 30 червня 2017 рокудо наступних країн: Туреччина, Єгипет, ОАЕ, Чорногорія, Хорватія, Італія, Албанія, Польща, Російська Федерація, Португалія, Австрія, Словаччина, Федеративна республіка Німеччина, Чеська Республіка, Іспанія, Угорщина, Румунія, Франція.

Суд вважає, що виїзд дитини з рідною бабусею за межі України на час канікул в учбовому закладі з метою оздоровлення буде повністю відповідати інтересам дитини.

Оскільки для виїзду малолітньої дитини за кордон разом з матірю або іншим уповноваженим матірю представником необхідно оформити відповідні проїзні документи, тому суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон України у супроводі матері або іншого уповноваженого нею представника підлягають задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до статті 33 Конституції України, статей 7, 150,155 Сімейного кодексу України, статті 313 Цивільного кодексу України, статей 2, 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити у повному обсязі.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 у період з 01 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року та з 01 червня 2017 року по 30 червня 2017 року.

Надати дозвіл ОСОБА_4 (бабусі ОСОБА_3) дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 у період з 01 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року та з 01 червня 2017 року по 30 червня 2017 року.

Надати дозвіл ОСОБА_1 або її офіційному представникові без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за межі України до країн: Туреччина, Єгипет, ОАЕ, Чорногорія, Хорватія, Італія, Албанія, Польща, Російська Федерація, Португалія, Австрія, Словаччина, Федеративна республіка Німеччина, Чеська Республіка, Іспанія, Угорщина, Румунія, Франція у період з 01 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року та з 01 червня 2017 року по 30 червня 2017 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко