Номер провадження: 22-ц/785/4324/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Савранського районного суду Одеської області від 16.03.2016 року,

встановила:

28.10.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.01.2014 року приблизно 07:00 год. по вул. Леніна в смт.Саврань Савранського району Одеської області, водій автомобіля марки ГАЗ-24 д/з И7664КД ОСОБА_3 не оцінивши дорожню обстановку, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на неї. За вчинене правопорушення вироком Савранського районного суду Одеської області від 08.07.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В результаті ДТП згідно висновку судово-медичного експерта № 50 від 19.05.2014 року позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді: ушибу таза і лівого бедра, перелому ветві лівої сідалищної кістки, ушибу і гематоми правого бедра, перелому в проекції крестово-кобчикового сочлененія зліва, вялоконсолидируючого перелому тіла Л-І. закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 50 від 19.05.2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя. З приводу отриманих травм позивач тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні в Савранській ЦРЛ. Неодноразово ОСОБА_2 їздила на консультацію в м. Одеса та в смт. Любашівка для здійснення компютерно-томографічного обстеження. Позивач стверджувала, що на лікування затратила 24 018,25 грн., а саме: на поїздки в м. Одеса та смт. Любашівка затратила 1842 грн.; за білети на автобус 776,68 грн., на послуги таксі 525 грн., на проведення компютерної томографії 1040 грн., на медичні препарати 19834,57 грн. Відповідач ОСОБА_3 лише один раз надав ОСОБА_2 кошти в сумі 680 грн. на лікування. Згідно довідки СМЕК серії 1-АВ №74532 від 15.12.2014 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання. Крім того, позивач стверджувала, що їй спричинена моральна шкода яку вона оцінює в 70 000 грн. Наявність цієї шкоди пояснювала тривалими фізичними стражданнями, які вона перенесла та продовжує відчувати внаслідок отриманих при ДТП тілесних травм. Через отримані при ДТП травми значно погіршилося її здоровя, порушений нормальний спосіб життя та життя її сімї.

04.02.2016 року позивач звернулася до суду з заявою про зміну позовних вимог, а саме просила: стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на її користь матеріальну шкоду на придбання нею медичних препаратів в розмірі 2760,87 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на її користь моральну шкоду в розмірі 138,04 грн., пояснюючи це тим, що ПрАТ «СК «Провідна» визнала в добровільному порядку витрати позивача на придбання медичних препаратів 10684,87 грн. а фактично виплатила 10523,50 грн. тобто недоплатила позивачу 161,37 грн. Крім того, ПрАТ «СК «Провідна» не врахувала витрати позивача на суму 2599,50 грн. які вона понесла під час лікування в Савранській ЦРЛ з 08.09.2015 року по 22.09.2015 року. Моральна шкода, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача складає 138,04 грн. Також, просила стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 4955,88 грн. та моральну шкоду в розмірі 65000 грн. Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 16.03.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4955,88 гривень, моральну шкоду в розмірі 15000 гривень та судові витрати у виді витрат на правову допомогу в розмірі 865,11 гривень. Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 2760,87 гривень, моральну шкоду в розмірі 138,04 гривень та судові витрати у виді витрат на правову допомогу в розмірі 129,27 гривень. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду у частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди змінити і стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду у розмірі 65000 гривень.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що посилання районного суду на те, що ОСОБА_3 не має постійного заробітку та на його утриманні знаходяться неповнолітні діти, не можуть бути підставою для зниження розміру стягнення моральної шкоди, адже в результаті ДТП ОСОБА_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження, стала інвалідом 2 групи безстроково. Крім того, вказала, що ОСОБА_3 має чималий дохід від сільського господарства та має можливість виплатити вказану суму моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині визначення стягнення матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди з ПрАТ «СК «Провідна» не оскаржується, то колегія суддів не перевіряє законність рішення в цій частині.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 08.07.2015 року вироком Савранського районного суду Одеської області ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України ( а.с.6-7). В результаті даного злочину потерпілій ОСОБА_2 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. В звязку з чим остання звернулася до Савранського районного суду Одеської області із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди повязані з її лікуванням.

На підставі Полісу №АС /4010506/1609/13 цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована. Згідно якого ліміт відповідальності за шкоду завдану здоровю складає 100000 грн.( а.с.8).

Згідно копії виписки з історії хвороби № 1827/194 від 22.09.2015р. позивач перебувала на стаціонарному лікуванні терапевтичному відділенні Савранської ЦРЛ з 08.09.2015 року по 22.09.2015 року з приводу лікування наслідків перенесеної травми від ДТП ( а.с.120).

Згідно довідки №257 від 28.15.2015 року ( а.с.121) та копії чеків на придбання ліків ( а.с.122) нею під час лікування було витрачено 2599,50 грн., що також підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Провідна».

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково, суд першої інстанції, визнаючи безумовне право позивачки на стягнення моральної шкоди, прийняв до уваги ті обставини, що відповідач не має постійного заробітку доходу, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей (а.с.107-108). Злочин вчинено ним з необережності. Крім того, суд врахував моральну відповідальності з позивачки у звязку з тим, що вона безвідповідально нехтуючи можливою небезпекою для свого життя і здоровя рухалась по проїзній частині дороги в темний час доби та в складних дорожніх умовах.

З такими висновком суду погодитись не можна оскільки він зроблений хоч і з правильним встановленням обставин справи, проте з порушенням норм матеріального права виходячи з наступного.

Так, дійсно позивач рухалась по правій частині проїзної частини дороги в темний час доби та в складних дорожніх умовах, разом з тим відповідно п. 4.2. Постанови КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, пішоходи, які переносять громіздкі предмети, або особи, які пересуваються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть мотоцикл, велосипед чи мопед, везуть санки, візок тощо, якщо їх рух тротуарами, пішохідними чи велосипедними доріжками або узбіччями створює перешкоди для інших учасників руху, можуть рухатися по краю проїзної частини в один ряд.

Отже, позивач під час вчинення відносно неї злочину діяла відповідно правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання про розмір стягнення моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на день ДТП, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує потерпілому також моральну шкоду, передбачену п.п.1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 вказаного Закону.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди» встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Через отримані при ДТП травми значного погіршився стан здоровя позивачки, їй встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання безстроково, погіршився психологічний стан, встановлено діагноз антено-невротичний синдром, потребує стороннього догляду, не може ходити без костилів.

Наявність такого роду травм свідчать про наявність як фізичних, так і душевних страждань. Останні зокрема полягають у порушенні звичайного ритму життя.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції зроблені з порушення норм матеріального права, на підставі п. 4 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Савранського районного суду Одеської області від 16.03.2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення.

Стягненути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 30000 грн. .

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.М.Таварткіладзе

ОСОБА_4