Номер провадження 2/754/171/16
Справа №754/7222/15-ц
14 березня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Журавської О.В.
за участю секретаря - Лісовської А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лісовий" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд -
Позивач ОСББ "Лісовий" звернувся до суду з позовом, який був уточнений ним в судовому засіданні, до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі постійно проживали та були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_3 до часу поки їх не було примусово виселено, а саме, до 08.11.2013 року. Обслуговування та утримання мешканців у вказаному будинку здійснює позивач на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг. Позивач у повному обсязі виконує свої обов'язки за Договорами про надання житлово-комунальних послуг. 17.09.2013 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги. 04.10.2013 року суддею Деснянського районного суду м. Києва був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційного нарахування та 3 % річних у розмірі 9 481,05 грн. Ухвалою суду від 13.03.2015 року на підставі заяви ОСОБА_4 судовий наказ був скасований. Оскільки відповідачі добровільно не сплачують борг, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСББ "Лісовий" заборгованість за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційного нарахування та 3 % річних в сумі 6 845 (шість тисяч вісімсот сорок п'ять) гривень 65 копійок, також позивач просив стягнути витрати по сплаті за правову допомогу в сумі 1 786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок та судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили. Відповідач ОСОБА_2 надала суду письмові заперечення проти позову, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача до неї та ОСОБА_3 та застосувати до позову положення законодавства про строк позовної давності. Суд визнав неявку відповідачів неявкою без поважних причин та провів заочний розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 10.06.2003 року по 08.11.2013 року був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та особового рахунку.
Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що балансоутримувач будинку, споруди житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтером статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку" балансоутримувач забезпечує управління житловим комплексом. Таким чином ОСББ "Лісовий" має статус управителя будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 1.1 Статуту ОСББ, затвердженого протоколом Загальних зборів учасників від 01.10.2002 року, об"єднання створено власниками приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1
Пунктом 2.1 Статуту передбачено, що об'єднання створено для забезпечення захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
17.09.2013 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги.
04.10.2013 року суддею Деснянського районного суду м. Києва був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційного нарахування та 3 % річних у розмірі 9 481,05 грн.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року на підставі заяви ОСОБА_4 судовий наказ був скасований.
Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.
Відповідно до вимог ст. 156, 162, 179 ЖК України власники квартири зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отриманні комунальні послуги. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Згідно ч. 3 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.
Відповідно до ст.ст. 66-68 ЖК України, плата за користування житлом обчислюється із загальної площі квартири, плата за комунальні послуги нараховується за затвердженими в установленому порядку тарифами, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, члени сім'ї наймача, що проживають разом із ним, користуються усіма правами та несуть усі обов'язки наймача.
Згідно ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).
Частиною 3 ст. 16 цього Закону визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.
Відповідачі добровільно, своєчасно та в повному обсязі не сплачували вартість отриманих житлово-комунальних послуг, за період з серпня 2010 року по серпень 2013 року утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком ОСББ.
З матеріалів справи не вбачається, щоб відповідачі письмово відмовлявся від отримання вказаних послуг.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що послуги позивачем за весь спірний період фактично надавались.
Стаття 13 Закону України «Про ОСББ» встановлює, що відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обо'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про ОСББ» відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості і сплати по відповідних рахунках у примусового порядку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належним їм приміщень в оренду.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідачем ОСОБА_2 було направлено до суду заперечення, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача до неї та ОСОБА_3, посилаючись на те, що вони за вказаною в позовній заяві адресою, а саме: АДРЕСА_2, не проживають з 2009 року, жодних договорів з позивачем не підписували, не являються власниками особових рахунків. Суд при вирішенні справи не бере до уваги вищезазначені твердження відповідача ОСОБА_2, оскільки відповідачем не було надано підтверджуючих доказів не проживання вищезазначених осіб за вказаною адресою, а відповідно до довідки з адресного-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в м. Києві від 27.05.2015, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зняті з реєстрації лише 08.11.2013 року по заяві власника (а.с.34-35).
Щодо вимоги відповідача ОСОБА_2 про застосування до вказаного позову положень законодавства про строк позовної давності, то суд вважає її необґрунтованою та такою, що не відповідає чинному законодавству України з огляду на наступні обставини. Заборгованість за житлово-комунальні послуги виникла з 01.08.2010 року, але кошти за житлово-комунальні-послуги, розмір яких перевищує місячне нарахування за житлово-комунальні послуги, сплачувалися в жовтні 2010 року, тобто перебіг строку позовної давності починає свій перебіг саме з цієї дати. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач до закінчення строку позовної давності, а саме 17.09.2013 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, чим перервав перебіг позовної давності у відповідності до ч. 2 ст. 264 ЦК України. Крім того, з огляду на доданий Позивачем до позову розрахунок заборгованості вбачається, що відповідачами в лютому та червні 2015 року сплачувалися кошти за житлово-комунальні-послуги, розмір яких перевищував місячне нарахування за житлово-комунальні послуги, що свідчить про визнання ними свого боргу. У зв'язку з вищевикладеним перебіг позовної давності перервався на підставі ч. 1 ст. 264 ЦК України. З огляду на все вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в межах строку позовної давності, визначеного в статті 257 ЦК України.
Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.08.2010 року по 01.08.2013 року з урахуванням інфляційного нарахування та 3 % річних в розмірі 6 845 (шість тисяч вісімсот сорок п'ять) гривень 65 копійок, з яких:
-заборгованість за житло-комунальні послуги - 5 370,84 грн.;
-інфляційне нарахування - 1 107,71 грн.;
-3 % річних - 367,10 грн.
В частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу судом встановлено наступне.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію Договору про надання юридичних послуг № 44 від 14.07.2014 року, Додаток № 1 до Договору про надання юридичних послуг № 44 від 14.07.2014 року, Розрахунок витрат на правову допомогу від 15.04.2015 року на загальну суму 1 786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок, платіжне доручення № 58 від 23.03.2015 року (а.с. 21-25).
З огляду на задоволення судом позовних вимог позивача, на підставі ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню всі понесені ним по справі судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в сумі 1 786,40 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.
Відповідно до п. 6 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача.
Позивач сплатив за публікацію оголошення в пресі про виклик відповідачів 420 грн., які підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 79, 84, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст. 66-68, 156, 162, 179 Житлового кодексу України, Законом України "Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", -
Позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лісовий" - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.
Суддя: