Справа № 125/2605/15-ц Провадження № 22-ц/772/1245/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 55Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Барської міської ради Вінницької області про стягнення заборгованості по заробітній платі, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Барської міської ради Вінницької області про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позов мотивовано тим, що 26.07.2012 року ОСОБА_2 був призначений на посаду директора Барського комунального підприємства теплових мереж «Бартеплокомуненерго» згідно розпорядження голови Барської міської ради Вінницької області №192-Р від 26.07.2012 року та контракту з керівником від 26.07.2012 року, а звільнений з цієї посади згідно розпорядження №235-Р від 30.10.2015 року у звязку із закінченням строку дії контракту. В період з березня по жовтень 2015 року заробітна плата позивачу не виплачувалася. Враховуючи наведене позивач просив стягнути з Барської міської ради Вінницької області 44620,45 грн., в тому числі: 26116,85 грн. заборгованості по заробітній платі; 13211,79 грн. єдиного соціального внеску; 4703,82 грн. податку з доходів фізичних осіб; 487,99 грн. військового збору.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2оскаржує його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просив його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 26.07.2012 року був призначений на посаду директора Барського комунального підприємства теплових мереж «Бартеплокомуненерго» згідно розпорядження голови Барської міської ради Вінницької області №192-Р від 26.07.2012 року та контракту з керівником від 26.07.2012 року. Позивач звільнений з цієї посади згідно розпорядження №235-Р від 30.10.2015 року у звязку із закінченням строку дії контракту.

КП «Бартеплокомуненерго» діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням виконкому Барської міської ради Вінницької області 9 сесії 6 скликання від 13 травня 2013 року.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема ст.42, передбачено, що сільський, селищний, міський голова має право призначити на посади та звільняти з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Крім того, відповідно до ст.43 цього Закону в компетенції міської ради знаходиться вирішення в установленому порядку питань щодо управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, а також призначення, і звільнення їх керівників.

Згідно зі ст.17 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Згідно статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст.9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору.

Зазначене зокрема підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 26.12.2012 року у цивільній справі №6-156цс12.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» оплата праці та матеріальне забезпечення керівника підприємства визначаються у контракті, провадяться за рахунок коштів підприємства і встановлюються у прямій залежності від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства. Пунктом 5 зазначеної постанови рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений цією постановою.

Положенням про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року №203, передбачено, що контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті. У статутах (положеннях) підприємств, які затверджуються органами управління майном, передбачаються умови оплати праці та матеріального забезпечення керівника підприємства за рахунок коштів підприємства, що спрямовуються на оплату праці. Встановлена процедура укладення контрактної форми трудового договору для всіх керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності. На підставі укладеного контракту виникають трудові правовідносини між керівником, як працівником, та відповідним підприємством, установою та організацією, що належать до комунальної власності, а не з органом, уповноваженим на укладання такого контракту.

Як вбачається із змісту п.19 контракту з керівником Барського комунального підприємства теплових мереж «Бартеплокомуненерго» від 26.07.2012 року передбачено, що за виконання обовязків, передбачених цим Контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установленого Керівнику посадового окладу в розмірі 3306 гривень і фактично відпрацьованого часу, при цьому згідно п.6 Контракту, саме керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.

Барського комунального підприємства теплових мереж «Бартеплокомуненерго» діє на підставі статуту, затвердженого рішенням рішенцям Барської міської ради 9 сесії 6 скликання від 13.05.2013 року (нова редакція) , відповідно до п.2.1 Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно самостійний баланс, поточний та інші рахунки в установах банків, казначейства, печатку з власним найменуванням та ідентифікаційним кодом, штампи затвердженні в установленому порядку, бланки з власними реквізитами, може мати фірмовий знак чи знак обслуговування та інші атрибути.

Пунктами 2.5. Статуту передбачено, що підприємство несе відповідальність за своїми зобовязаннями в межах належного йому майна згідно з законодавством України. Підприємство не несе відповідальність за зобовязаннями власника) Органу управління майном); власник (Орган управління майном) не несе відповідальності за зобовязаннями Підприємства.

Як вбачається з роздруківки електронного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Барське комунальне підприємство теплових мереж «Бартеплокомуненерго» є юридичною особою та не перебуває в процесі припинення.

При укладенні контракту Барська міська рада виступала як орган управління майном комунальної власності територіальної громади, її права і обов'язки у правовідносинах із позивачем визначається саме виходячи із такого статусу цієї установи.

Та обставина, що контракт, згідно якого позивача призначено на посаду начальника КП «Бартеплокомуненерго» було укладено між позивачем та Барською міською радою, не може бути достатньою підставою для висновку про виникнення у останньої обов'язку по виплаті працівнику заробітної плати, інших виплат, які випливають із трудових правовідносин, які виникли між ним та підприємством, яке є самостійним суб'єктом господарювання та юридичною особою.

Посилання позивача ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, на існування листа №1291 від 30.10.2015 року за підписом в.о. міського голови ОСОБА_3 про гарантування виділення з міського бюджету коштів для погашення заборгованості з виплати заробітної плати позивачу, не може бути належним доказом існування грошового зобовязання в звязку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази існування рішення місцевого самоврядування з приводу виділення для ОСОБА_2 коштів в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивачем не було залучено КП «Бартеплокомуненерго» у якості відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог до Барської міської ради Вінницької області.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування його відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Барського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ ОСОБА_4

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ ОСОБА_5