Справа № 750/3934/16-ц
Провадження № 4-с/750/30/16
У Х В А Л А

04 липня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю заявника ОСОБА_1,

суб'єкта оскарження ОСОБА_2,

стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2,

заінтересована особа ОСОБА_3,-

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати акт опису й арешту майна боржника від 23.03.2016 року, складений старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів ОСОБА_2 при виконанні виконавчого листа №750/5154/13-ц-2/750/989/15, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 11.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 36659,50 грн. коштів. Доводи скарги зводяться до того, що державним виконавцем було надіслано попередження про вчинення виконавчих дій по виконавчих провадженнях немайнового характеру, а саме про вселення та зобовязання усунути перешкоди, а тому заявник вважає незаконними дії державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій по виконавчому листу про стягнення на користь стягувача грошових коштів. Також заявник зазначає, що в акті опису й арешту майна невірно зазначено дату його складання -21.03.2016 року, хоча виконавчі дії проводилися 23.03.2016 року. Крім того, заявник зазначає, що з державним виконавцем прибули невідомі люди в якості понятих, а інші державні виконавці були не у форменному одязі. Також заявник посилається як на підставу для скасування акту опису й арешту на те, що окреме майно, зазначене у акті, належить не йому, а його сину, який проживає у будинку по вулиці Комочкова, 9 в м. Чернігові, і який не був присутній під час вчинення виконавчих дій у звязку з перебуванням у лікарні.

Заявник у судовому засіданні підтримав скаргу та просив суд її задовольнити.

Субєкт оскарження у судовому засіданні проти скарги заперечував, посилаючись на законність своїх дій.

Стягувач в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що боржник тривалий час рішення суду про стягнення коштів на її користь не виконує, і лише після складення акту опису й арешту частково перерахував на її користь грошові кошти.

Судом по справі встановлено, що на виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби міста Чернігів перебували виконавчі провадження з виконання виконавчих документів як майнового, так і немайнового характеру, по яких стягувачем є ОСОБА_3, а боржником ОСОБА_1

На час складання акту опису й арешту майна 23.03.2016 року в Деснянському відділі ДВС міста Чернігів перебували виконавчі провадження з виконання виконавчого листа № 2/750/8/15 від 17.12.2015 року про вселення ОСОБА_4 до будинку № 9 по вул. Комочкова, виконавчий лист № 750/8898/15ц-2/750/2993 від 31.12.2015 року про усунення перешкод ОСОБА_3 в користуванні частини земельної ділянки та будівельними матеріалами та обладнаннями, що були використані при зведенні незавершеного будівництва двоповерхового будинку, що знаходяться за вказаною адресою та зведене виконавче провадження № 75А/25 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів.

21.09.2015 року державним виконавцем відповідно до ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" було направлено копії постанов про відкриття виконавчих проваджень на адресу, яка вказана у виконавчому листі, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Дані постанови повернулись до відділу 22.10.2015 року з поміткою «за закінчення терміну зберігання».

З пояснення ОСОБА_1, наданого державному виконавцю 19.10.2015 року вбачається, що боржник отримав постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень 10.10.2015 року, з розміром заборгованості ознайомлений, на той час виконати рішення суду не може, проте від виконання не ухиляється і просить надіслати виконавчі листи про стягнення боргу за місцем роботи для утримання коштів із заробітної плати (а.с.41)

Згідно ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

23.03.2016 року було призначено проведення виконавчих дій за адресою: м. Чернігів, вул. Комочкова, 9. Боржнику ОСОБА_1 повідомлення було направлено рекомендованим листом з відміткою про вручення.

Згідно ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходження його майна. Так як боржник ОСОБА_1 отримав повідомлення про проведення виконавчих дій та у виконавчому листі вказано адресу його проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, то проведення виконавчих дій за цією адресою відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Стаття 57 Закону передбачає, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем для забезпечення реального виконання рішення шляхом, зокрема винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Оскільки сума боргу значно перевищувала той розмір, що зазначений у ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», і стягувач не подала заяви про звернення стягнення на заробітну плату боржника для стягнененя боргу, а тому суд вважає, що оскільки боржник в добровільному порядку не виконав рішення суду, не сплатив борг, а тому державний виконавець у відповідності до наданих йому повноважень склав акт опису й арешту майна боржника.

Доводи заявника з приводу того, що частина описаного в акті майна належить не йому, а іншій особі, не можуть бути підставою для скасування акту опису й арешту майна боржника, оскільки власник майна має право подати позов про виключення майна з акта опису й арешту.

Доводи заявника щодо невірно зазначеної дати в оскаржуваному акті, щодо присутності державних виконавців без форменного одягу при вчиненні виконавчих дій не можуть бути підставою для скасування акту опису й арешту майна, адже виконавчі дії проводилися 23.03.2016 року, про що свідчать усі складені в цей день державним виконавцем документи.

Сумніви заявника щодо понятих, дані про яких занесені до акту, і які відповідно підписали акт, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного акту.

Доводи заявника з приводу того, що йому не були розяснені права під час вчинення виконавчих дій, спростовуються записом в акті про розяснененя присутнім особам їх прав та обовязків, в акті є підпис боржника, а також в акті боржник виклав свої зауваження з приводу дій державного виконавця.

Оскільки копія оскаржуваного акту опису й арешту майна боржника була надіслана боржнику 31.03.2016 року, а тому суд погоджується з доводами заявника, що оскаржуваний акт ним отриманий 08.04.2016 року, тобто заявник не пропустив строку звернення до суду для оскарження акту, подавши скаргу 18.04.2016 року.

Стаття 387 ЦПК України передбачає, що суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо ж оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки субєкт оскарження склав акт опису й арешту майна боржника у межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження», після закінчення строку для добровільного виконання рішення суду про стягнененя грошових коштів, а тому підстав для задоволення скарги суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 208-210, 293, 383-388 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: