Справа № 527/269/16-ц
провадження 2/527/154/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Марущак Р.М.

при секретарі - Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

05.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому прохала стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 6934 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2015 року по лютий 2016 року в сумі 14 707 грн.

Вимоги мотивувала тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, присуджених за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.04.2015 року в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які повинен сплачувати, починаючи з 02.03.2015 року і до повноліття дитини. Внаслідок цього, за період з березня 2015 року по січень 2016 року з його вини утворилася заборгованість по сплаті аліментів у сумі 6934 грн.

За викладених обставин, відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. У заяві до суду позов підтримувала, прохала розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. У порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв, заперечення на позов не надіслав.

За згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозвязку, встановив наступне.

Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року по травень 2010 року. Мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2015 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, стягнуто на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Назване рішення набрало законної сили 7.07.2015 року. Виконавчий лист № 2/751/599/15 від 07.04.2015 року перебуває на примусовому виконанні у ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції.

Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції від 19.01.2016 року загальна заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 01.01.2016 року складає 6934 грн.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів закон покладає на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Правові засади діяльності державної виконавчої служби визначені Законом України „Про державну виконавчу службу". Умови та порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, передбачає Закон України „Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 194 СК України, на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, передбачено стягнення аліментів за минулий час за роки, що передували пред'явленню виконавчого листа на виконання, а також у випадку розшуку платника аліментів, чи у зв'язку з його перебуванням за кордоном.

Такі докази позивачем не надано. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що позивач отримала виконавчий лист у день проголошення рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова, тобто 7.04.2015 року, своєчасно пред'явила виконавчий лист до виконання, заходи з примусового виконання рішення суду вживаються державним виконавцем ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції.

З огляду на викладене, заборгованість по аліментах з відповідача ОСОБА_2 має стягуватися в рамках відкритого виконавчого провадження і правові підстави для стягнення вказаної заборгованості та видачі нового виконавчого листа відсутні.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

При цьому відмова в задоволенні судом позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості по аліментам жодним чином не знімає з відповідача обов'язку по сплаті такої суми боргу, а державного виконавця відповідного відділу ДВС обов'язку вжиття заходів примусового конання рішення суду в порядку та на умовах, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд повинен встановити крім факту заборгованості за аліментами, ще й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні.

Позивач надала розрахунок заборгованості по аліментах, виконаний державним виконавцем ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції, згідно якого заборгованість ОСОБА_2 станом на 01.01.2016 року складає 6934 грн. 00 коп. Крім того, надала помісячний розрахунок пені за період з березня 2015 року по лютий 2016 року, згідно якого загальна сума неустойки складає 14 707 грн.:

Березень 2015 року - 330 днів х 0,01 х 803 грн. = 2650 грн.

Квітень 2015 року - 300 днів х 0,01 х 803 грн. = 2409 грн.

Травень 2015 року - 270 днів х 0,01 х 803 грн. = 2168 грн.

Червень 2015 року - 240 днів х 0,01 х 803 грн. = 1927 грн.

Липень 2015 року -210 днів х 0,01 х 803 грн. = 1686 грн.

Серпень 2015 року - 180 днів х 0,01 х 803 грн. = 1445 грн.

Вересень 2015 року - 150 днів х 0,01 х 803 грн. = 1204 грн.

Жовтень 2015 року - 120 днів х 0,01 х 436 грн. = 487 грн.

Листопад 2015 року - 90 днів х 0,01 х 436 грн. = 365 грн.

Грудень 2015 року - 60 днів х 0,01 х 436 грн. = 244 грн.

Січень 2016 року - 30 днів х 0,01 х 436 грн. = 122 грн.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 8 СК України, якщо майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім»ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

За ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов»язання.

Виходячи зі змісту названої статті, вина платника аліментів у виникненні заборгованості презюмується, а отже, саме на відповідача покладається обовязок доводити свою невинуватість у виникненні аліментної заборгованості.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 розяснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач наданням розрахунку ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції довела, що відповідач з жовтня 2015 року ухиляється від сплати аліментів на дитину, і як наслідок, станом на 01.01.2016 року має заборгованість в сумі 6934,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 доказів, які б спростовували його вину у несплаті аліментів, суду не надав.

У той же час суд не погоджується з розрахунком неустойки, наданим позивачем, оскільки довідкою державного виконавця, наявною в матеріалах справи, підтверджуються лише нараховані, але не сплачені аліменти лише за період з 01.10.2015 по 01.01.2016 року. Крім цього, з відмітки на звороті, вбачається , що вищеназване рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, набрало законної сили лише 7.07.2015 року, що вказує на те, що до цієї дати немає вини відповідача у несплаті аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Заборгованість по аліментах з березня 2015 року по жовтень 2015 року не підтверджено помісячним розрахунком державного виконавця, підстав для стягнення пені в період з березня 2015 року по 7.07.2015 року через відсутність вини відповідача суд не вбачає. Через відсутність помісячного розрахунку, неможливо встановити суми нарахованих та сплачених аліментів за період з 8.07.2015 року по вересень 2015 року (включно), а відтак і розмір пені.

При наявності складнощів в отриманні таких доказів, клопотання про їх витребування судом, в порядку ст. 137 ЦПК України, позивач не заявляла. Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, суд позбавлений можливості збирати (витребовувати ) докази самостійно.

Виходячи з наявних доказів, неустойку слід нарахувати за період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року (кількість прострочених днів станом на 1.01.206 року):

Жовтень 2015 року - 120 днів х 0,01 х 436 грн. = 487 грн.

Листопад 2015 року - 90 днів х 0,01 х 436 грн. = 365 грн.

Грудень 2015 року - 60 днів х 0,01 х 436 грн. = 244 грн.

Таким чином, стягненню підлягає неустойка в сумі 906.07 грн.

Встановивши факт заборгованості по аліментах, часткову доведеність вини ОСОБА_2 у її виникненні, суд дійшов до висновку про наявність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Ціна позову становить 21641 грн. Підлягав сплаті судовий збір у сумі (6934 + 14707). Позов задоволено на 4% (906.07 : (6934 + 14707) х 100 =), тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до відхиленої частини вимог. Виходячи з ціни позову, судовий збір за ставками на час подання позову мав скласти 1378 грн. , 96 % від вказаної суми складають 1322 грн. 88 коп. і стягуються з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180,182,183, 196 Сімейного Кодексу України, п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 10, 11, 30, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_6:

- на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 906 грн. 07 ( дев»ятсот шість гривень ) ;

- на користь держави - 1322 грн. 88 коп. судового збору.

У задоволенні іншої позовної вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Р. М. Марущак