Єдиний унікальний номер 448/311/16-ц
Провадження № 2/448/173/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
27.05.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:
головуючого - судді Борисенко В.В.,
при секретарі - Романченко І.А.,
за участю позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Крім того вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 йому була спричинена також моральна шкода, яка полягає у: душевних стражданнях пережитих ним у звязку із пошкодженням належного йому майна; душевними стражданнями через відсутність можливості користуватися своїм транспортним засобом; хвилюваннями у звязку із необхідністю перелаштування налагодженого ритму життя, користування громадським транспортом; емоційним дискомфортом, повязаним з тим, що володіння автомобілем підкреслювало його статус самодостатньої і незалежної людини. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 5000 гривень.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з вищенаведених підстав.
Відповідач ОСОБА_2 був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності.
Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивача, який не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Вищевказаною постановою суду відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 та 130 ч.1 КУпАП, та призначено у відповідності до вимог ч.2 ст.36 КУпАП адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб.
Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність водія автомобіля марки «ВАЗ-2104», реєстр.№ ВС7581ЕЕ, ОСОБА_2 у вчиненні цієї ДТП, що визначені у постанові судді Мостиського районного суду Львівської області від 22.02.2016 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.
Як відомо із наданих в судовому засіданні пояснень позивача та вбачається із матеріалів справи, що на момент вищевказаної ДТП цивільно правова відповідальність відповідача ОСОБА_2, в порушення вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», застрахована не була.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно ч.1,2 ст.22.ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до приписів ст.ст.1187, 1188 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, а особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду. Шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
З огляду на наведене, враховуючи встановлені судом обставини про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду автомобілю позивача ОСОБА_1 у розмірі 8997,26 гривень і така шкода спричинена з вини відповідача ОСОБА_2, однак в добровільному порядку ним не відшкодована, з огляду на те, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а отже обов'язок відшкодування завданої майнової шкоди згідно чинного законодавства покладається саме на нього в повному обсязі, беручи до уваги те, що сума майнової шкоди підтверджена наявними в матеріалах справи належними доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 вищевказану суму майнової шкоди.
Крім того, оскільки позивач поніс витрати у сумі 800 гривень на експертне дослідження, які з огляду на викладене вище, необхідні для відновлення його порушеного права, а тому суд вважає за необхідне стягнути зазначену суму з відповідача на користь позивача. Отже позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. Загальна сума майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 9797, 26 гривень (8997,26+800=9797, 26).
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за плату за розрахунково-касове обслуговування при прийомі платежу за проведення експертного дослідження у розмірі 5 гривень, то такі, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки дані витрати позивача не відносяться до майнової шкоди заподіяною позивачу у наслідок ДТП, та не є судовими витратами у справі. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не повинний нести цивільно-правову відповідальність по відшкодуванні таких витрат.
Окрім стягнення майнової шкоди позивач просить стягнути в його користь 5 000 гривень моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із пошкодженням його майна.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як слідує із розяснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У відповідності до вимог п.5 та п.9 цієї ж Постанови Пленуму Верховного суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що діями відповідача позивачеві заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля з вини відповідача позивач зазнав душевних страждань, тривалий час не мав змоги користуватись своїм автомобілем, у звязку з цим змушена була змінювати свій звичний спосіб життя. Також позивач витрачав свій час та моральні зусилля, спрямовані на захист порушеного права.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності вищевказані негативні наслідки, які настали для позивача, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, ступінь вини відповідача і його майновий стан, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає необхідним позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково та для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди стягнути з відповідача в його користь 1000 гривень.
Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 551,21 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. В. Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20__ року.

Суддя В. В. Борисенко