Справа № 653/3552/14-ц
Провадження № 2/653/201/16
РІШЕННЯ

іменем України

26.04.2016 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Крапівіної О.П.,

при секретарі Пшеничній В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Аксіома» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації - про виселення,

ВСТАНОВИВ:

До Генічеського районного суду Херсонської області звернувся ПАТ «КБ «Аксіома» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення, який мотивує тим, що 07.04.2014 року Генічеським районним судом було винесено рішення по справі № 2107/2064/2012 за позовом ПАТ «КБ «Аксіома» до ОСОБА_2 про визнання права власності на предмет іпотеки.

Зазначеним рішенням суд задовольнив позов та визнав за ПАТ «КБ «Аксіома» право власності на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,2185 га, за адресою с. Генічеська Гірка, вул. Виноградана, 35-а, Генічеський район, Херсонської області, кадастровий номер :22:004:0087, та на розташований на ній на момент укладення договору іпотеки двоповерховий житловий будинок, який складається з жилого будинку літ. А з підвалом, загальною площею 323,4 кв.м (житлова площа 136,5 кв.м), господарські і побутові будівлі, три сараї літери «Б», «В», «Д», літня кухня літ. «Г», вартістю 1 195 373 з усіма змінами та поліпшеннями.

Вказують, що оскільки позивач набув права власності на предмет іпотеки, виникла необхідність у реєстрації права власності на нерухоме майно в державній реєстраційній службі для подальшої реалізації предмета іпотеки, але там проживають відповідачі, що перешкоджає реєстрації права власності за позивачем.

У звязку з цим просить:

-Виселити відповідачів з території жилого приміщення за адресою Херсонська область, Генічеський район, с. Генічеська гірка, вул. Виноградна, 35-а.

В судовому засіданні, представник ПАТ КБ «Аксіома» позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Вказує, що відповідачі по справі заважають позивачу користуватися та реалізувати своє право на майно.

В судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заперечували проти позову, вважають, що право власності не зареєстровано за позивачем, та що будинок був перебудований та добудований, та ці будівлі не належать позивачу, а саме в ній проживають відповідачі та їх неповнолітні діти. Просить відмовити в задоволенні позову. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 8 липня 2015 року рішення Генічеського суду від 07.04.2014 року скасовано.

Представник третьої особи служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 пояснив, що позовні вимоги не підтримує, оскільки в будинку прописані неповнолітні діти. Просить відмовити в позовних вимогах.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частинами 1-3 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що у відповідності до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 жовтня 2014 року № 110, з 10 жовтня 2014 року у ПАТ «КБ «Аксіома» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

З даного рішення вбачається, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації назначено ОСОБА_5 Строк дії тимчасової адміністрації з 10.10.2014 по 10.01.2015 року включно. Рішенням від 30.01.2015 року, розпочата процедура ліквідації ПАТ «КБ «Аксіома», ОСОБА_5 призначено уповноваженою особою строком на 1 рік з 30.01.2015 по 29.01.2016 року.

З рішення Генічеського районного суду від 07.04.2014 року вбачається, що позов ПАТ «КБ «Аксіома» задоволено та передано у власність предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,2185 га, за адресою с. Генічеська Гірка, вул. Виноградна, 35-а, Генічеський район, Херсонської області, кадастровий номер :22:004:0087, та на розташований на ній на момент укладення договору іпотеки двоповерховий житловий будинок, який складається з жилого будинку літ. А з підвалом, загальною площею 323,4 кв.м (житлова площа 136,5 кв.м), господарські і побутові будівлі, три сараї літери «Б», «В», «Д», літня кухня літ. «Г», вартістю 1 195 373, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування та визнано право власності на предмет іпотеку на вищевказану земельну ділянку, на якій розташований на момент укладення договору іпотеки двоповерховий будинок з усіма змінами та поліпшеннями.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року, рішення Генічеського районного суду від 07.04.2014 року та ухвала апеляційного суду Херсонської області від 24 липня 2014 року в частині вирішення зустрічного позову скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно довідки заступника сільського голови з питань дії виконкому від 18.12.2014 року , за адресою с. Генічеська Гірка, вул. Виноградна, 35-а - зареєстровані та мешкають ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3-донька, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4- син, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 син.,

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6, крім того з ними мешкають, але не зареєстровані ОСОБА_10, ОСОБА_10

Наявність неповнолітніх дітей у відповідачів, зокрема підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 Крім того, в будівлі мешкає ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується довідкою голови та свідоцтвом про народження.

За ч. 1 ст. 590 ЦК України - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних договорів» № 5 від 30.03.2012 року при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке:

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 ЖК України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, для виселення мешканців у судовому порядку на підставі рішення суду із житлового будинку чи іншого житлового приміщення, що є предметом іпотеки і на яке звернуто стягнення, обовязковою передумовою є надіслання іпотекодержателем таким мешканцям письмової вимоги про необхідність добровільного звільнення житлового будинку чи іншого житлового приміщення і лише у разі відмови мешканців добровільно звільнити у вказаний місячний або інший погоджений між сторонами строк житловий будинок чи інше житлове приміщення примусове виселення таких мешканців може бути здійснене на підставі рішення суду за зверненням іпотекодержателя.

Як встановлено судом, письмове повідомлення про необхідність добровільного звільнення житлового будинку разом з малолітніми дітьми відповідачам не надсилались, в матеріалах справи таке повідомлення відсутнє, не надано таких доказів.

Крім того, як було встановлено та підтверджується наявним в матеріалах справи ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року, рішення Генічеського районного суду від 07.04.2014 року та ухвала апеляційного суду Херсонської області від 24 липня 2014 року в частині вирішення зустрічного позову скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Тобто суду взагалі не надано доказів , що до позивача перейшло право вимоги за зобов*язанням відповідача, а саме яким чином позивач має право вимагати виселення відповідачів .

Судом встановлено, що вимога про виселення відповідачів з будинку, яка є предметом іпотеки - є похідною від вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимоги ПАТ «КБ «Аксіома» стосуються рішення Генічеського районного суду від 07.04.2014 року, яке в частині визнання прав на іпотечне майно направлено на новий розгляд. Таким чином , в позовних вимогах позивача слід відмовити, оскільки вимога про виселення є передчасною, оскільки суду не надано доказів законності вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Аксіома» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації про виселення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_11