Справа № 466/5635/14 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/66/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Крайник Н.П., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та Територіального підрозділу Шевченківського району Головного управління юстиції Державної міграційної служби у Львівській області про виселення та зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и л а :

12 серпня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом про виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_4 з тих підстав, що 15 липня 2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Кравченком С.А. було складено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Переможцем аукціону став ОСОБА_3. Вказаним актом встановлено, що боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. 07.08.2014 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. було видано свідоцтво за № 3101 про те, що позивачу належить на праві власності майно, що складається з квартири АДРЕСА_1, житловою площею 36,2 кв.м., загальною площею 75,3 кв.м., підвалу площею 3,7 кв.м., що складається із двох житлових кімнат та кухні, вартістю 759 000 грн., яка придбана ОСОБА_3 за 759 000 грн., що підтверджується копією свідоцтва від 07 серпня 2014 р. за № 3101. 07 серпня 2014 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 25311650, відповідно до якого власником спірної квартири є ОСОБА_3, що підтверджується копією витягу від 07 серпня 2014 року. Після проведення 15 липня 2014 р. прилюдних торгів, позивач як законний власник квартири вищевказаної квартири неодноразово звертався до відповідача ОСОБА_2 із вимогами про виселення із квартири та зняття з реєстрації. Крім цього, зареєструвавши у встановленому законом порядку своє право власності, позивач особисто звертався на адресу відповідача ОСОБА_2 із вимогами про виселення із вказаної квартири та зняття з реєстрації, однак отримав відмову.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 січня 2015 року позов задоволено. Вирішено: виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1; зобов'язати Територіальний підрозділ Шевченківського району Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_2 та громадянку ОСОБА_4. Вирішено питання судових витрат.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_2. Вважає рішення таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, і, оскільки суд неповно та неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що про засідання, яке відбулося 22 січня 2015 року, його суд не повідомляв, жодних повісток він не отримував, що підтверджується матеріалами справи, в яких відсутні будь-які дані про належне повідомлення його та його представника про дату вищезазначеного засідання. Ознайомившись із звукозаписами судових засідань по справі його представником, було встановлено неналежне фіксування судового процесу технічними засобами, а саме відсутні звукозаписи судових засідань, які відбулися 06 листопада 2014 року, 18 листопада 2014 року, 27 листопада 2014 року, хоча журнали судових засідань по справі наявні. Всупереч п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд першої інстанції заявлене клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої цивільної справи не розглянув, і відповідно провадження по справі не зупиняв.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце проведення судового засідання, ніхто із осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання 26.05.2016 року не з»явився.

Неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі суд визнав такою, що мала місце без поважних причин, і відмовив у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, яка у провадженні апеляційного суду перебуває з 27 березня 2015 року, оскільки ОСОБА_2 не надав доказів, підтверджуючих поважність причин його неявки, та крім цього попередив свого представника, щоб представник також не з»являвся у судове засідання.

У зв»язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно акту державного виконавця від 15.07.2014 року про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, переможцем аукціону став ОСОБА_3, придбавши вищевказану квартиру за 759000 грн. Згідно витягу № 25311650 від 07.08.2014 року, виданого приватним нотаріусом ЛМНО Біляк О.Я. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 Як вбачається з довідки № 116 від 22.08.2014 р, виданої ОСББ «Квітове», квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 У даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Посилаючись на положення ст. 451 Констиуції України, ст. ст. 109 ч.1, 150 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ч. 4, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд першої інстанції зазначив, що відповідачі будучи зареєстрованими та проживаючи у спірній квартирі, що на даний час належить позивачу на праві власності, порушують його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, а відтак дійшов висновку, що позов слід задовольнити та виселити відповідачів із вищезазначеної квартири і зобов»язати Територіальний підрозділ Шевченківського району Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти з реєстрації відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з правильністю оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог про виселення відповідачів ОСОБА_3 із спірної квартири, оскільки у вищезазначеній частині оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваного рішення з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, вважає такими, що не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог про виселення, з наступних міркувань.

У відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого

проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати,

укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно довідки ОСББ «Квітове» від 22.08.2014 року за № 716 у спірній квартирі, яка згідно витягу від 07.08.2014 року належить позивачеві, зареєстровані відповідачі (а.с. 21). Тобто, після зміни власника відповідачі, які не є членами сім»ї власника і не перебувають з власником у договірних правовідносинах , продовжують проживати у спірній квартирі.

Оскільки виселення є категорією житлового законодавства, то при розгляді спорів про виселення предметом доказування є, зокрема, втрата права на житло.

Припинення права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру, як наслідок, потягнуло для нього втрату права користування спірним житлом.

Зважаючи на те, що право членів сім»ї власника житла на користування житлом є похідним від прав власника житла, то втрата ОСОБА_2 права власності на житло і права користування житлом потягнула для члена його сім»ї ОСОБА_4 також втрату права користування житлом.

Відтак, докази у справі свідчили про те, що як відповідач ОСОБА_2 ( колишній власник квартири) , так і відповідач ОСОБА_4 (член сім»ї колишнього власника будинку) втратили право користування спірною квартирою, однак, продовжують проживати у спірній квартирі, що перешкоджає позивачеві у здійсненні ним правомочностей власника по користуванню квартирою, тому у справі були законні підстави для захисту права власності позивача ОСОБА_3 (нового власника спірної квартири) у спосіб застосування наслідку втрати відповідачами права користування спірним будинком, шляхом виселення відповідачів із спірної квартири.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині виселення відповідачів, узгоджується із матеріалами справи та встановленими у справі обставинами, доводи, наведені у апеляційній скарзі, не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення у вищезазначеній частині.

Однак, колегія суддів вважає незаконним оскаржуване рішення в частині зобов»язання Територіального підрозділу Шевченківського району Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти з реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_2 та громадянку ОСОБА_4, з наступних мотивів.

У відповідності до першого і третього абзаців ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-ІУ , зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відтак, вимоги про зобов»язання відповідача- Територіального підрозділу Шевченківського району Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти відповідачів з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 могли б бути заявлені у випадку відмови органу реєстрації місця проживання зняти відповідачів з реєстрації на підставі рішення суду про виселення, крім цього такі позовні вимоги, які пред»явлені до суб»єкта владних повноважень, не підлягали розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що провадження у справі в частині зобов»язання Територіального підрозділу Шевченківського району Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти з реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_2 та громадянку ОСОБА_4 належить закрити.

Доводи апеляційної скарги щодо не повідомлення відповідача та його представника про засідання, яке відбулося 22 січня 2015 року, і у якому було ухвалено оскаржуване рішення, не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки представнику відповідача ОСОБА_7 було відомо ( а відтак вважається, що було відомо і відповідачу) про призначення судового засідання на 22.01.2015 року на 11 годину, у яке представник не з»явився, віддавши перевагу участі у іншій справі, яка була призначена на 10 годину 30 хвилин (а.с. 58, 59), та крім цього, зважаючи на положення ч. 3 ст. 309 ЦПК України, згідно яких порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, що у цій справі не мало місця.

Та обставина, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 07 травня 2015 року (а.с. 121-122) було зупинено провадження у справі, яке було відновлено ухвалою судового засідання від 12 травня 2016 року (а.с. 184).

Оскільки, колегія суддів вважає, що в частині задоволення позовних вимог про виселення судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, то смерть відповідача ОСОБА_4, яка померла після ухвалення оскаржуваного рішення, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог про виселення та для закриття у цій частині провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 303, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 307, ст. 310 , 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 січня 2015 року в частині зобов»язання Територіального підрозділу Шевченківського району Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти з реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_2 та громадянку ОСОБА_4 скасувати і провадження у справі у цій частині закрити.

Роз»яснити , що розгляд справ в частині вищезазначених позовних вимог віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

В решті рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Крайник Н.П.

Федоришин А.В.