АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/340/16 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

з участю секретаря ОСОБА_1

сторін і їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 управління національної поліції в Тернопільській області про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спільно набуте майно, посилаючись на те, що за час шлюбу із відповідачем було придбано зброю, а саме: рушницю мисливську MERKEL 2001, кал. 12/76, №022022, карабін мисливський BLASER R93, кал. 300 win mag, №9/174287, рушниці мисливські BENELLІ RAFAELLO, кал. 12/77, №С982797 та №226147, рушницю мисливську комбіновану MERKEL №93575, карабін мисливський BROWNING BAR, кал. 308 win, №9372311MR08206, пістолет (спецзасіб) ППМ №К10691, яку вона просить поділити, виділивши їй:

- рушницю мисливську MERKEL 2001, кал. 12/76, №022022 вартістю 6900 грн.;

- карабін мисливський BLASER R93, кал. 300 win mag, №9/174287 вартістю 3900 грн.;

- рушницю мисливську BENELLІ RAFAELLO, кал. 12/77, №С982797 №226147 вартістю 4500 грн.;

- рушницю мисливську комбіновану MERKEL, №93575 вартістю 6700 грн;

відповідачу виділити карабін мисливський BROWNING BAR, кал. 308 win, №9372/311 №MR 08206, вартістю 17500 грн., пістолет (спецзасіб) ППМ №К10691, вартістю 4500 грн.

Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що відповідач добровільно не бажає поділитись спільно нажитим в період шлюбу, з 16.06.2002 року по 21.12.2009 року, майном .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 12.01.2016 року, в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний поділ майна- зброї, провадження закрито.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 січня 2016 року відмовлено в частині задоволення позову про визнання вищеперерахованої зброї спільним майном подружжя.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_2, просить його скасувати та ухвалити нове, оскільки суд дав невірну правову оцінку обставинам в справі, невірно застосував норми матеріального права. На її думку, наявність дозволів на придбання, та зберігання зберігання зброї не є критеріями віднесення майна до речей індивідуального користування. Крім цього, конфіскація належного відповідачу майна за вироком суду не завершена, тому суд невірно оцінив існування вказаного вироку суду.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_2Г зазначає, що суд постановив ухвалу, не врахувавши висновок Вищого спеціалізованого суду України в справі №607/13607/14-ц, яким їй було відмовлено в задоволенні касаційної скарги з посиланням на ...обрання неналежного способу захисту свого права власності на належну їй частку у спільній сумісній власності подружжя шляхом поділу в натурі майна подружжя у виді зброї, оскільки остання на момент розгляду справи не була обєктом права спільної сумісної власності сторін...

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість судових рішень, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу на ухвалу слід відхилити, а на рішення суду - задовольнити частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України:Рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Закриваючи провадження у справі щодо поділу вищеперерахованої в позовній заяві мисливської зброї та пістолета, суд першої інстанції виходив з того, що набрало законної сили судове рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет позову і з тих самих підстав, тобто, позивач повторно звернувся із аналогічними позовними вимогами.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 набув права власності на зброю на підставі відповідного дозволу та користувався нею, тому це є річ індивідуального користування в силу ст.57 СК України. Відповідно вона не може бути об'єктом спільного сумісного майна подружжя, хоч і набутого за спільні кошти.

Вказані судові рішення є взаємовиключними в справі щодо поділу майна, яке придбано за час шлюбу та з аналогічних підстав було предметом судового спору в 2014 році.

З матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого в особливо важливих справах СВ УБОЗ УМВСУ в Тернопільській області 04.08.2010 року під час обшуку було вилучено та накладено арешт на вищеперераховану мисливську зброю: рушницю мисливську MERKEL 2001, кал. 12/76, №022022, карабін мисливський BLASER R93, кал. 300 win mag, №9/174287, рушниці мисливські BENELLІ RAFAELLO, кал. 12/77, №С982797 та №226147, рушницю мисливську комбіновану MERKEL №93575, карабін мисливський BROWNING BAR, кал. 308 win, №9372311MR08206,(а.с. 58-59).

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2011року в кримінальній справ за №1-135/11, який є чинним, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ряду злочинів і визначено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна ( а.с.29, 45-53).

На виконання вказаного вироку та для відповідального збереження арештовану під час розслідування справи зброю передано на склад ВРЗтаО управління матеріального забезпечення УМВСУ в Тернопільській області, яка і на даний час знаходиться там, за виключенням пістолета, який реалізовано в 2013 році на виконання вироку щодо конфіскації майна відповідача ( а.с.54,124).

Відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд серед іншого вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Підстави та доводи позовної заяви ОСОБА_2 в даній справі є аналогічними з позовними вимогами від 14.09.2014 року (а.с.127), які були предметом розгляду в справі №607/13607/14-ц, оскільки, позивачка, посилаючись на ст.60 СК України зазначає, що майно придбане за час шлюбу є спільним і як дружина вона має право на 1/2 частку вказаного майна, тому його просить реально поділити.

Фактично попередній позов передбачав природу та межі поділу майна, як спільно нажитого майна подружжя, що вбачається з тексту викладу вимог позову, так і посилань на норми цивільного та сімейного кодексів, які регулюють правовідносини щодо спільного сумісного майна.

Вказана обставина чітко окреслена, як в рішенні апеляційного суду Тернопільської області від 29.01.2015 року, так і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 01.04.2015 в справі №607/13607/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про поділ майна подружжя (а.с.27- 36).

Єдина відмінність текстів позовних заяв в тому, що в прохальній частині позовної заяви в даній справі є прохання про визнання за нею права власності на вищеперераховану мисливську зброю, а наступним проханням - є реально поділити вказану зброю.

Рішенням Тернопільського апеляційного суду від 29.01.2015 року в справі №607/13607/14-ц, яке є чинним, відмовлено в позові, оскільки ... на момент розгляду справи зброя не була обєктом права спільної сумісної власності, з чим погодився і суд касаційної інстанції.

При вказаних обставинах, ухвала є законною.

Аналізуючи в сукупності доводи позовної заяви, посилання на норми матеріального права, сторони в справі та даючи їм оцінку в контексті процесуальних норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що і в частині вирішення прохальної частини позовної заяви про визнання зброї спільною сумісною власністю слід провадження закрити, скасувавши рішення.

Так, при розгляді даних позовних вимог, суд першої інстанції:

не звернув уваги на те, що фактично при розгляді справи №607/13607/14ц право на поділ майна позивачка обгрунтовувала посиланням на набуття майна в шлюбі, що апріорі передбачає його статус спільної сумісної власності, і з цих підстав закрив провадження в справі щодо реального поділу майна;

не дав оцінки обраному ОСОБА_2 способу захисту, справу вирішив лише за участю колишнього подружжя, не звернувши увагу на те, що майно є арештованим та підлягає конфіскації згідно вироку суду, як належне відповідачу на праві власності.

На день звернення до суду, як в 2014 році, так і в 2015 році предмети спору не перебували і не перебувають у користуванні та володінні її колишнього чоловіка, відповідача у справі, оскільки вони є обтяжені чинним арештом слідчого та передані для конфіскації згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 11.07.2011 року.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Разом з тим, згідно зі ст. 3 ЦПК, усяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 нового ЦК.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про виключення майна з опису від 27 серпня 1976 року № 6 (в редакції від 30 червня 1978 року ) -За правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на її праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідачами в справі притягує боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно, а в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно реалізоване.

У тих випадках, коли опис проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція.

Дана позиція підтверджена і правовою позицією Верховного Суду України в справі №6-26цс/13 від 15.05.2013 року.

Згідно ст.310 ЦПК -Рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 205 ЦПК, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі у випадку, якщо набрало законної сили рішення ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд першої інстанції, усупереч вимогам ст. 212, 213 ЦПК не дав належної правової оцінки обставинам у справі, належно не перевірив доводів позивачки та не звернув уваги обраний нею спосіб захисту. Тому рішення слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 310,312 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу -відхилити; ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду від 12 січня 2016 року задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 січня 2016 року -скасувати і постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі за за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання права спільної сумісної власності на майно.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5