Провадження № 4-с/369/14/16
УХВАЛА

Іменем України

29.04.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на дії головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2 про скасування постанови та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року представник ПАТ КБ «Приват Банк» в порядку ст. 383 ЦПК України звернувсь до суду із скаргою дії головного державного виконавця Міщенко Л.М. Свої вимоги мотивувала тим, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції перебуває виконавчий лист №2-2735/12 від 21 грудня 2012 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області на підставі заочного рішення №2-2735/2012 від 12.06.2012 року, яким передбачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором здійснити звернення стягнення на квартиру загальною площею 67, 40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з подальшою її реалізацією. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2014 року надано дозвіл ДВС К-Святошинського РУЮ проникнути та здійснити безперешкодний примусовий вхід до помешкання (кв.№85, по вул. Машинобудівників, в м. Вишневому, Києво-Святошинського району Київської області), що належить ОСОБА_2 за місцем його реєстрації та проживання, з метою огляду та опису майна, яке підлягає реалізації в рахунок погашення боргу. Так, 19 лютого 2015 року державним виконавцем здійснено виїзд за місцем реєстрації боржника до квартири АДРЕСА_2 з метою проведення опису предмета іпотеки, у результаті чого державним виконавцем складено Акт про недопуск. Після виїзду за адресою боржника 19.02.2015р. державним виконавцем за виконавчим провадженням не здійснено жодних виконавчих дій. При перегляді ЕДРВП встановлено, що 19.10.2015 року головним державним виконавцем Міщенко Л.М. винесено постанову про повернення виконавчого листа №2-2735/2012 від 21.12.2012 року стягувачу керуючись п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачем не авансовано витрати на організацію та проведення виконавчих дій, а саме не забезпечено процес примусового проникнення до помешкання відповідно до ухвали суду незважаючи на попередження державного виконавця. Вважають,що такі дії державного виконавця порушують законні права та інтереси стягувача, що у свою чергу спонукає для звернення до відповідних органів, з метою перевірки законності дій державного виконавця та до суду з метою захисту порушених прав.

Тому просили суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу від 19 жовтня 2015 року; зобовязати Державну виконавчу службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області виконати ухвалу №2-2735/2012 від 12 червня 2012 року та ухвалу №369/5454/14-ц від 13 червня 2014 року місцевого суду.

У судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з`явився. Про час,день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання представник Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень ст. ст. 383, 384, 385 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

При розгляді скарги судом встановлено, що згідно постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №38733481 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2735/12 від 21 грудня 2012 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області на підставі заочного рішення №2-2735/2012 від 12.06.2012 року, яким передбачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором здійснити звернення стягнення на квартиру загальною площею 67,40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з подальшою її реалізацією.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_1 від 19.10.2015 року ВП №38733481 повернуто виконавчий лист №2-2735/2012 від 21.12.2012 року стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, з вищезазначеної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу встановлено, що стягувачем не авансовано витрати на організацію та проведення виконавчих дій, а саме не забезпечено процес примусового проникнення до помешкання відповідно до ухвали суду незважаючи на попередження державного виконавця.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права та свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст.51 Закону України « Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2015 року представником ПАТ КБ «Приват Банк» направлено заяву за вих.№2-2735/2012/15 на адресу начальника відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції щодо надання інформації про хід виконання виконавчого провадження ВП №38733481.

Окрім того, 02 жовтня 2015 року представником ПАТ КБ «Приват Банк» направлено на адресу ВДВС Києво-Святошинського РУЮ скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця.

При цьому, заява від 03вересня 2015року та скарга від 02 жовтня 2015 року залишена Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції без відповіді.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог заявника про визнання протиправними дій головного державного виконавця державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_1 та скасування постанови від 19 жовтня 2015 року про повернення стягувачеві виконавчого листа №2-2735/2012 від 21 грудня 2012 року на підставі п. 4 ч. 1. ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (ВП №38733481)

Враховуючи те, що суди не наділені повноваженнями державного виконавця, а лише перевіряють правильність та повноту вчинення виконавчих дій, тому вимоги скарги щодо зобовязання виконати ухвалу №2-2735/2012 від 12 червня 2012 року та ухвалу №369/5454/14-ц від 13 червня 2014 року не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57, 58-60, 208-209, 213-215, 386-387 ЦПК України, ст.ст. 1, 11, 19, 47 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

у х в а л и в :

Скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на дії головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_1 від 19 жовтня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження № 38733481.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 5 днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.С.Пінкевич