Справа № 433/516/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді -Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретарів Рєзнікової Л.В.,Соломіної В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із дійсним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 07.09.2014 року помер ОСОБА_3, якому за життя належала квартира за адресою м.Луганськ, кв.ЯкіраАДРЕСА_1. 05.10.1995 року ОСОБА_3 вчинив заповіт, яким все своє майно заповів їй, ОСОБА_1. На момент смерті вона проживала разом зі спадкодавцем, а тому фактично прийняла спадщину. У звязку із проведенням антитерористичної операції на території міста ОСОБА_2 вона позбавлена можливості звернутись до нотаріальної контори, так як нотаріальні органи на території міста припинили свою діяльність, а виїхати за межі міста ОСОБА_2 для звернення до нотаріальної контори не має можливості. Крім того в неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу свідоцтво про право власності на квартиру. Враховуючи, що вона з незалежних від неї причини позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно на підставі рішення суду.

Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її присутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 територіальна громада в особі ОСОБА_2 міської ради про дату та час судових засідань була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 31.03.2016 р., на 27.04.2016 р), а також шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви та доданих документів за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Надіслані документи були повернені на адресу суду із зазначенням причини повернення «за відмовою адресата від одержання». Свого представника відповідач не направив, причину неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 10 ЦПК встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків,

письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Судом встановлено наступне.

07.09.2014 року відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 І-ЕД №421884 помер ОСОБА_3, про що було зроблено актовий запис №2133 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1995 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №216800010 від 27.01.2009 року, а також копії технічного паспорта на житлову квартиру ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою м.Луганськ, кв.ЯкіраАДРЕСА_1 (а.с.7-10)

Відповідно до копії заповіту від 05.10.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої луганської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, померлий ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_1 (а.с.11)

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер у м.Луганську, тобто спадщина після його смерті відкрилася в місті ОСОБА_2, який згідно із Розпорядженням КМ України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» входить до складу територій, що тимчасово непідконтрольні України і де проводиться антитерористична операція.

З відповідей Першої та Другої сєверодонецьких державних нотаріальних контор вбачається, що інформація у спадковому реєстрі та копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3 відсутня, що підтверджується інформаційними довідками №43585355 від 13.04.2016 р. та №43628529 від 18.04.2016 року.

Згідно зі ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Як вбачається зі змісту ст..1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В силу ст., ст.. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи, що позивач проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, вона фактично прийняла спадщину.

Як зазначила позивач, отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса вона не може у звязку із проведенням антитерористичної операції у м.Луганську та у звязку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документа.

Згідно ст..49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчинення нотаріальної дій якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Зі змісту гл.7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 вбачається, що документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії подаються в оригіналі.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок

оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Відповідно до статті 392 ЦК України , власник майна може пред,явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особу, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки використати позивачем реалізацію свого права на спадкове майно через такий механізм, як отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі є неможливою через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документа та з підстав зазначених вище. Тому реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд, у відповідності до ст. 16 та ст..392 ЦК України.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яку ратифіковано Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного, ст.ст., 16, 392, 1216, 1223, 1268, 1274 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11.60, 88, ч.3 ст. 209 , 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

Визнати право власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на житлову квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційному суді Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня ознайомлення з мотивувальною частиною рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна