У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу Національного музею історії України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного музею історії України про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 02 серпня 2105 року на підставі наказу № 51-К його було прийнято на посаду головного інженера Національного музею історії України.

08 червня 2015 року наказом № 195 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за несумлінне та легковажне ставлення до своїх обов'язків. ОСОБА_2 вважає, що накладення на нього стягнення є незаконним та безпідставним, обумовлено неприязними стосунками, що склалися між ним та заступником генерального директора з розвитку та утримання ОСОБА_3

Крім того, застосування стягнення здійснено з порушенням встановленого КЗпП України порядку. Позивач зазначає, що відповідач перед накладенням дисциплінарного стягнення не зажадав від нього письмових пояснень, наказ про догану оголосили на нараді, однак примірник наказу йому не видали.

Про те, що наказ про догану підписаний не генеральним директором музею, а іншою особою, він дізнався лише в жовтні

2015 року, коли отримав його копію. Під час проголошення наказу на нараді 08 червня 2015 року зазначалося, що він підписаний саме генеральним директором Сосновською Т.В. На думку позивача, на час оголошення наказу він взагалі не був підписаний і саме тому його не вручили під розписку, а в подальшому наказ було підписано іншою особою та додатково заднім числом видано наказ

№ 173-а «Про тимчасове право підпису».

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ від 08 червня 2015 року № 195 в частині оголошення йому догани.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 08 червня 2015 року

№ 195 «Про надання недостовірної інформації та приховування орендованих площ, а також незадовільну роботу комітету з конкурсних торгів» в частині п. 1 про оголошення догани головному інженеру ОСОБА_2

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) виходив з безпідставності притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Суди дійшли правильного висновку про незаконність наказу від

08 червня 2015 року № 195 в частині винесення догани, оскільки вказаний наказ підписаний особою, не уповноваженою на накладення стягнень передбачених трудовим законодавством, з урахуванням того факту, що до застосування дисциплінарного стягнення генеральний директор музею не зажадав від позивача письмових пояснень та в подальшому не повідомив його про наказ під розписку.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій були допущені порушення норм процесуального права чи не правильно застосована норма матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного музею історії України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного музею історії України про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідально, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович