У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Амелін В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча»), третя

особа - Анадольська сільська рада Волноваського району Донецької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 01 грудня 2006 року між ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча» та її матір'ю ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки, яка належала останній на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку

від 29 вересня 2004 року. Після смерті ОСОБА_3 спірна земельна ділянка стала належати їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Посилаючись на те, що вказаний вище договір було укладено з порушення законодавства, зокрема, в договорі не зазначено: оцінку вартості земельної ділянки; строки та порядок проведення індексації орендної плати за користування земельною ділянкою; порядок перегляду орендної плати та відповідальність за несплату такої; договір не відповідає типовій формі та на те, що з нею не укладено нового договору, оскільки вона є новим власником земельної ділянки, просила суд, із урахуванням уточнених вимог, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 грудня 2006 року.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області

від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 203 ЦК Українипередбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК Українивідносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК Українита ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушує право орендодавця відсутність у договорі оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, зокрема, умови договорів, обґрунтовано виходив із безпідставності позовних вимог, оскільки оспорюваний договір оренди, укладений між ОСОБА_3 та відповідачем

від 01 грудня 2006 року повністю відповідає вимогам ст. 203, 638 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та волі сторін, що існували на момент укладення спірного договору.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення місцевого суду та ухвали апеляційного суду.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа - Анадольська сільська рада Волноваського району Донецької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І.Амелін