АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/2099/15-ц Головуючий суддя І інстанції Чудовський Д. О.
Провадження № 22-ц/790/8790/15 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря Шабас О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Карташової Світлани Іванівни, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, іпотечного договору та про скасування наслідків недійсності правочину,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 вересня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ТОВ Команія «Строма», державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса ХМНО Карташової С.І.,ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус ХМНО Кошель Т.В. про визнання недійсними договору купівлі продажу нерухомого майна, іпотечного договору та про застосування наслідків недійсності правочину задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлові будівлі літ. «А-4», загальною площею 8059,4 кв.м., літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1, укладений 02.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма» (код за ) та ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташової С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 2321, з моменту його укладення.

Застосовано правові наслідки недійсності правочину до договору купівлі-продажу нежитлових будівель літ. «А-4», загальною площею 8059,4 кв.м., літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1, укладеного 02.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма» та ОСОБА_1 і зобов'язано ОСОБА_1 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма» нежитлові будівлі літ. «А-4», загальною площею 8059,4 кв.м., літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1, та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма» повернути ОСОБА_1 498611,00 грн.

Визнано недійсним іпотечний договір, укладений 02.09.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 предметом якого є нежитлові будівлі літ. «А-4», загальною площею 8059,4 кв.м., літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І,, зареєстрованим в реєстрі за № 2328, з моменту його укладення.

У задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Карташової С.І. про визнання недійсними договору купівлі продажу нерухомого майна, іпотечного договору та про застосування наслідків недійсності правочину відмовлено.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн. стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма» у розмірі 81,20 грн., з ОСОБА_1 у розмірі 81,20 грн., ОСОБА_3 у розмірі 81,20 грн.

Зайво сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4628,40 грн. повернуто ПАТ «Укрсоцбанк» з відповідного бюджету.

Вжиті заходи забезпечення позову на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.12.2014 року, яка змінена ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.07.2015 року, за якою було заборонено відчуження нежитлових будівель літ. А-4, загальною площею 8059,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлових будівель літ. А-4, загальною площею 7940,5 кв.м. знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, після набрання чинності рішенням суду скасовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом безпідставно не прийнято до уваги того факту, що іпотека та заборона на відчудженні іпотечного майна була знята на підставі листа позивача, а також не було прийнято до уваги та не було досліджено належним чином Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна, що надані позивачем до матеріалів уточненої позовної заяви, з якої вбачається, що записи про погашення обтяжень були здійснені майже за місяць до моменту укладання оскаржуваних позивачем договорів. Вказує, що судом неправомірно застосовано наслідки реституції оскаржуваних договорів, не застосовано норми права про захист прав добросовісних набувачів майна.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.10.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ Компанія «Строма» було укладено договір кредиту № 805/6/18/6-128, за умовами якого позивач зобов'язувався передати кредит у розмірі 1 888 667 доларів США, що в еквіваленті складає 9500000 грн., з кінцевим терміном повернення 18.10.2013 року, зі сплатою 13% річних.(т.1 а.с. 16-20). Даний договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Крім того, 20.10.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ Компанія «Строма» було укладено іпотечний договір №805/13/26/6-1618 (т.1 а.с.13-15), відповідно до умов якого, з урахуванням внесених змін до іпотечного договору 29.11.2006 року та 15.10.2009 року (т.1 а.с. 139-140), ТОВ Компанія «Строма» передало в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» нежитлові будівлі літ. «А-4», загальною площею 8059,4 кв.м., літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1. Відомості про іпотеку нотаріусом були внесені до Державного реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону.

02.09.2014 року було укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель літ. «А-4», загальною площею 8059,4 кв.м., літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1., за яким ТОВ Компанія «Строма» продало, а ОСОБА_1 придбала нерухоме майно (т.1 а.с. 178-179). При цьому, з витягів про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про заборону відчуження та про іпотеку відсутні (т.1 а.с. 209, 211).

02.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, предметом якого є нежитлові будівлі . «А-4», загальною площею 8059,4 кв.м., літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 218-219).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані правочини укладені буз згоди іпотекодержателя, отже є недійсними в силу вимог ст. 12 Закону України "Про іпотеку".

Судова колегія вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону.

Так, за змістом статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права й обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Як убачається з кредитного договору, кінцевим терміном повернення заборгованості є 18 жовтня 2013 року, між тим договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов*язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Судом встановлено, що основне зобов'язання боржником не виконано, згідно із розрахунком заборгованості, наданим до суду позивачем, станом на 10.06.2014 року ТОВ Компанія «Строма» має заборгованість перед позивачем у розмірі 9332006,38 грн. (т.1 а.с. 24-27). Відповідачі зазначені обставини не спростували, належних та допустимих доказів відсутності заборгованості за кредитом не надали.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

На підставі частини третьої статті 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що обтяження було виключено з Державного реєстру іпотек на підставі листів Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», отже за згоди іпотекодержателя та з його ініціативи.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні СУ ГУМВС України в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 23.09.2014 р. за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. І, 3, 4 ст.190 та ч. 1 ст. 388 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова в Реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції було вилучено: лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 31.07.2014 р. за вихідним № 770, відповідно до якого ТОВ компанія «Строма» виконало свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим дію іпотечного договору, укладеного у якості забезпечення повернення кредиту, припинено; лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 31.07.2014 р. за вихідним № 769, відповідно до якого ТОВ компанія «Строма» виконало свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим дію іпотечного договору, укладеного у якості забезпечення повернення кредиту, припинено; лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 31.07.2014 за вихідним № 772, відповідно до якого ТОВ компанія «Строма» виконало свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим дію іпотечного договору, укладеного у якості забезпечення повернення кредиту, припинено; лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 31.07.2014 за вихідним № 771, відповідно до якого ТОВ компанія «Строма» виконало свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим дію іпотечного договору, укладеного у якості забезпечення повернення кредиту, припинено; лист ПАТ «Укрсоцбанк» без дати та вихідного номеру, відповідно до якого банк не заперечує проти реєстрації та видачі дублікатів свідоцтв про право власності на майно "ТОВ компанія «Строма». Вказані листи підписані від імені посадової особи ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_5, посвідчені печаткою. Зазначені документи знаходяться в матеріалах відповідної кримінальної справи.

Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» підприємство зазначені листи не надсилало.

Згідно висновків судово-почеркознавчої експертизи № 261 від 12.06.2015 року, підписи від імені ОСОБА_5 в листах ПАТ «Укрсоцбанк» від 31.07.2014 р. за вихідними № № 770, 769, 772, 771 та в листі ПАТ «Укрсоцбанк» без дати та вихідного номеру виконані не ОСОБА_5, а іншою особою.

Згідно висновків судової технічної експертизи документів № 263 від 12.06.2015 року Бланки ПАТ «Укрсоцбанк», на яких надруковані листи Харківського відділення 805 ПАТ «Укрсоцбанк»: від 31,07.2014 вих, № 770, від 31,07.2014 вих. №769, від 31.07.2014 вих. № 772, від 3 1.07.2014 вих. № 771, та 2 примірники б/н, - виготовлені не з тих же друкарських форм, за допомогою яких надруковані фірмові бланки ПАТ «Укрсоцбанк», надані у якості зразків. Відтиски круглої печатки з текстом «Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у листах Харківського відділення 805 ПАТ «Укрсоцбанк»: від 31.07.2014 вих. № 770, від 31.07.2014 вих, №769, від 34,67.2014 вих. № 772, від 31.07.2014 вих. № 771, та 2-х примірниках б/н, - нанесені не печаткою Харківського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», експериментальні зразки відтисків якої надані на дослідження, а іншою печаткою.

Представник ОСОБА_1 звертає увагу, що зазначені експертні дослідження були проведені не в рамках цієї цивільної справи, тому не є належними та допустимими доказами у справі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. При цьому ч. 4 цієї статті на суд покладено обов'язок сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Висновок експертизи може бути доказом у справі, а саме - висновком експертизи, лише у тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду за правилами ЦПК України відповідними судово-експертними установами.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Оскільки зазначені висновки були зроблені експертами при проведенні експертиз не за правилами ЦПК України, судова колегія бере до уваги зазначені матеріали не у якості висновків експертів, а як письмові докази. Відомості, що містяться у вказаних письмових доказах не спростовані відповідачами.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що заборгованість ТОВ компанія «Строма» за кредитним договором забезпеченим іпотекою не погашена, отже договір іпотеки не є припиненим, на час укладення 02.09.2014 року договору купівлі-продажу та іпотечного договору нерухоме майно літ. «А-4» та літ. «Б-5» в АДРЕСА_1 перебувало під забороною відчуження на підставі договору іпотеки № 805/13/26/6-1618 від 20.10.2006 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ Компанія «Строма». Іпотекодержатель ПАТ «УкрСиббанк» згоди на відчуження переданого в іпотеку майна не давав.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені правочини є недійсними в силу ст.12 Закону України «Про іпотеку».

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до частини третьої статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою (ч. 5 ст. 216 ЦК України).

За таких обставин, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Як роз'яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», особа, яка не є стороною договору, може вимагати визнання його недійсним у тому разі, якщо вона не домагається повернення їй переданого на виконання цього договору майна, а її порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін цього договору до первісного стану.

Позовна вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним чи про встановлення нікчемності правочину, так і у вигляді самостійної вимоги за наявності рішення про визнання оспорюваного правочину недійсним. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування вимоги про застосування наслідків недійсного правочину, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Оскільки зобов*язання ТОВ компанія «Строма» за кредитним договормо не виконано, дія договору іпотеки не припинена, іпотекодержатель ПАТ «УкрСиббанк» не надавав згоди на відчуження переданого в іпотеку майна суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1 наполягає, що є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, між тим, суд не вирішує питання про витребування майна від добросовісного набувача в порядку ст. 388 ЦК України, а для застосування наслідків нікчемного правочину в порядку ст. 216 ЦПК зазначені доводи відповідача не мають правового значення.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -