Справа № 760/6851/16-ц
Провадження № 4-с/760/103/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

12.04.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та зобов'язання вчинити дії, у якій просив поновити йому строк звернення зі скаргою до суду, визнати бездіяльність ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві щодо не зняття арешту нерухомого майна ОСОБА_1 під час прийняття постанови від 21.06.2012 ВП № 20646835 про закінчення виконавчого провадження неправомірною та зобов'язати ВДВС Солом'янського районного управляння юстиції у м. Києві зняти арешт нерухомого майна ОСОБА_1, що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05.08.2010 за реєстраційним номером 10111234 на підставі постанови ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 05.08.2010 ВП № 20646835 про відкриття виконавчого провадження.

У судове засідання заявник та державний виконавець не з'явилися.Суд на підставі частини другої статті 73 ЦПК визнав можливим здійснити судовий розгляд без їх участі.

З'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про залишення скарги без розгляду з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 72 ЦПК право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Так, відповідно до частини першої статті 385 ЦПК скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Формулювання загального правила подання скарги пов'язане не лише з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), але й об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК), за яким особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Обов'язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Відповідно до статті 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За правилами статті 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 73 ЦПК суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та зобов'язання вчинити дії, посилаючись на те, що про порушення своїх прав та свобод дізнався лише 30.03.2016.У своїй скарзі просив суд поновити строк звернення до суду.

Однак суд констатує, що заявник не зазначив жодних доказів, які б підтверджували той факт, що він дізнався про порушення свого права 30.03.2016, оскільки бездіяльність, яку він оскаржує, виникла 21.06.2012, тобто з моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, причини на які посилається заявник, як на підставу пропущення строку звернення до суду зі скаргою не є поважними, а тому суд не знаходить правових підстав для поновлення строків для її подання.

Відповідно до частини другої статті 72 ЦПК документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Отже, скаргу належить залишити без розгляду, оскільки вона подана після закінчення процесуального строку для її подання. Підстав для поновлення строків для подання скарги немає.

Керуючись статтями 71, 72, 293, 384 ЦПК, суд,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та зобов'язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л. В. Шевченко