Справа № 204/1805/15-ц
Провадження № 2/204/56/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Дніпропетровська міська рада про визнання договору купівлі продажу дійсним і визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просила визнати договір купівлі-продажу за домашньою угодою домоволодіння № 30 по вул. Заповідна у м. Дніпропетровську, укладений 09.05.1999 року між продавцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та покупцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійним та визнати за нею право власності на домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці площею 1477 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Заповідна, 30 та складається з: літ. А-1 житловий будинок; літ. а-1-прибудова, житловою площею 29,9 кв.м.; загальною площею 52,9 в.м.; літ. а1-1 тераса; а-ганок; літ. Б літня кухня; літ. В сарай; літ. Д погріб з шийкою; літ. З вбиральня; №1,11-споруди; І- мостіння. В обґрунтування позову вказала, що вона з травня 1999 року по теперішній час проживає у даному домоволодінні, протягом усього часу утримує будинок, сплачує комунальні послуги, податки. Ніяких претензій до неї з боку органів місцевого самоврядування не було. 09 травня 1999 року вона разом з відповідачем, який на той час був її цивільним чоловіком, придбали домоволодіння № 30, що розташоване на земельній ділянці по вул. Заповідна у м. Дніпропетровську, колишня адреса: провулок Поточний, 47 с. Краснопілля, яке належало ОСОБА_4. Договір купівлі-продажу домоволодіння був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у формі домашньої угоди, відповідно до якої ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 гроші у сумі 4 800 грн., яка на той час складала еквівалент 1 200 доларів США. Частину грошей у сумі 2400 грн. були надані нею. Виконуючи свою частину угоди, ОСОБА_4 надав їй документи на домоволодіння, а саме: домову книгу від 19 квітня 1965 року та актові записи про смерть колишніх власників будинку ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 угода була засвідчена підписами свідків, один з яких помер, а інший постійно проживає у Ізраїлі. Однак сусіди та голова квартального комітету, який засвідчував дану угоду можуть підтвердити даний факт. З наданих ОСОБА_4 документів та отриманих нею архівних записів встановлено, що дане домоволодіння належало ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, яка на підставі рішення виконкому Красногвардійської райради депутатів трудящих ся за № 888 від 04 квітня 1961 року, отримала земельну ділянку для будівництва житлового будинку та померла 04 серпня 1977 року. Разом з нею у зазначеному будинку проживали дочка ОСОБА_4 (дзюба) Мотрена Карповна, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 14 серпня 1996 року та зять ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 14 травня 1978 року та онук ОСОБА_4. Інших документів на домоволодіння не було, у звязку з чим не було змоги укласти договір купівлі-продажу та посвідчити його нотаріально. Проте угода була виконана в повному обсязі обома сторонами. Після виконання умов домашньої угоди ОСОБА_4 виїхав у невідомому напрямку та на цей час місце його знаходження невідомо, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного домоволодіння. 04 грудня 1999 року вона з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, які з народження та по теперішній час проживають з нею у зазначеному будинку. 02 серпня 2006 року шлюб з відповідачем було розірвано і з цього часу відповідач створив іншу сімю і у даному будинку не проживає. Також вказала, що у 2010 році було проведено реконструкцію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і станом на 28 листопада 2014 року домоволодіння складається з: літ. А-1 житловий будинок (шлакобетонний); літ. а-1-прибудова (цегла, обкладена шлакоблоком), житловою площею 29,9 кв.м.; загальною площею 52,9 в.м.; літ. а1-1 тераса (цегла); а-ганок (цегла); літ. Б літня кухня (шлакобетон); літ. В сарай (шлакобетон); літ. Д погріб з шийкою (шлакобетон); літ. З вбиральня (дерево); №1,11-споруди; І- мостіння. Інвентарізаційна вартість домоволодіння складає 122581 грн. Відповідно до Акту від 08 грудня 201 року щодо технічної інвентаризації домоволодіння, будівництво житлового будинку літ. А-1 житловий будинок; Б літня кухня; літ. В сарай; літ. Д погріб з шийкою; літ. З вбиральня не належить до самочинного будівництва. Збільшення загальної площі житлового будинку А-1, повязано з будівництвом прибудови літ. а-1 та улаштуванням дверного прорізу в капітальній стіні в приміщенні 1-1, що здійснено відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого в інспекції ДБК у Дніпропетровській області 30 вересня 2010 року за № 2667/84. Декларацію про готовність обєкта до експлуатації зареєстровано в інспекції ДАБК у Дніпропетровській області 29 грудня 2014 року за № ДП 67. Таким чином, прибудова літ. а-1 введена в експлуатацію 29 грудня 2014 року, оскільки датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата реєстрації декларації про готовність обєкта. Документи та технічні документи оформлені на ОСОБА_3, оскільки він зазначений у договорі домашньої угоди, як покупець, але фактично з 2006 року усі витрати повязані з утриманням будинку вона здійснює за свої кошти. У звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Також суду пояснила, що вважає, що отримання дозволу на будівництво домоволодіння це є право власності. А чи було зареєстровано право власності на даний будинок вона не знає. Існує домова книга, де зазначено, що ОСОБА_5 є власницею, а ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 значилися зареєстрованим у даному будинку. На момент коли укладалася домашня угода купівлі-продажу, ОСОБА_4 був зареєстрованим у даному домоволодінні.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Також суду пояснила, що у ОСОБА_4 на момент продажу будинку не було правовстановлюючих документів, тому позивач не змогла оформити договір купівлі-продажу домоволодіння нотаріально. Також будинок є самочинним. Право власності на даний будинок не реєструвалося.

У судове засідання відповідач не зявився, але надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити.

У судове засідання представник третьої особи не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно протоколу № 7 засідання правління колгоспу ім. Жданова Солонянського району Дніпропетровської області від 25 травня 1960 року заява ОСОБА_5 про виділення земельної ділянки під забудову була задоволена і вирішено наділити ОСОБА_5 під забудову земельну ділянку площею 0,06 га., що підтверджується архівною випискою Архівного відділу Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за № 618 від 20.10.2014 року (а.с.7).

Рішенням Виконкому Красногвардійської райради депутатів трудящихся за № 888 від 04 квітня 1961 року дозволено ОСОБА_5 будівництво будинку на відведеній ділянці по пер. Почтовий, 47 (колишній пос. Краснопілля) та проект на будівництво отримати в інвентар бюро, що підтверджується архівною копією Державного архіву Дніпропетровської області (а.с.8). Також, у судовому засіданні було встановлено, що змінилася адреса місцезнаходження будинку з пер. Почтовий, 47 на вул. Заповідна, 30, де значилися зареєстрованими ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу № 56 від 01 червня 1957 року, ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_10, що підтверджується записом акту про укладення шлюбу. Від шлюбу у них 25 червня 1961 року народився син ОСОБА_4. що підтверджується записом про народження № 1360 від 13 липня 1961 року (а.с.12).

04 серпня 1977 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується записом акта про смерть № 4515 (а.с.10).

18 червня 1978 року помер ОСОБА_6, що підтверджується записом акту про смерть № 3353 (а.с. 10).

14 серпня 1996 року померла ОСОБА_7, що підтверджується записом акту про смерть № 1385 (а.с.11).

09 травня 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено домашню угоду, згідно якої ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 житловий напівзруйнований будинок, розташований за адресою: вул.. Заповідна, 30 у м. Дніпропетровську за 4800 грн., що по курсу станом на 09 травня 1999 року складає 1200 доларів США із розрахунку 1 долар США = 4 грн. ОСОБА_8 угода була засвідчена свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та посвідчена головою квартального комітету № 53 (а.с.6).

На час укладання домашньої угоди ОСОБА_3 перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_13, якій згідно договору дарування. Укладеного у письмовій формі її батько ОСОБА_14 подарував 600 доларів США для придбання будинку в м. Дніпропетровську. Даний договір було засвідчено свідками (а.с.17).

04 грудня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_13, і прізвище дружини після одруження стало ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 082271 (а.с.14).

Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 15).

02 серпня 2006 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КИ № 117993 (а.с. 16).

Як встановлено у судовому засіданні, згідно Акту від 08.12.2014 року, щодо технічної інвентаризації домоволодіння, розташованого по вул. заповідна, 30 у м. Дніпропетровську, будівництво житлового будинку літ. А-1 житловий будинок, літ. Б літня кухня, літ. Б сарай, літ. Д погріб з шийкою, літ. З вбиральня, - не належать до самочинного будівництва. Збільшення загальної площі житлового будинку А-1, повязано з будівництвом прибудови літ. а-1 та улаштування дверного прорізу в капітальній стіні в приміщенні 1-1, що здійснено відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт зареєстрованого в інспекції ДАБК у Дніпропетровській області від 30.09.2010 року № 2667/84 (а.с.21).

29 грудня 2014 року Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області було зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації обєкта за № ДП 67, згідно якої на обєкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними, будівельними нормами, стандартами та правилами роботи. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку. Обєкт готовий до експлуатації, будівництво вважається закінченим (а.с. 25).

Згідно ст. 153 ЦК України, (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму ( ст. 224 ЦК України, 1963 року).

Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

До того ж, на період 1998 року діяли Правила державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені Держкомуправлінням по житлово-комунальному господарству 13 грудня 1995 року, затверджені Мінюстом України 19 січня 1996 року за № 31/1056 і згідно п.2.2 яких, обєкти нерухомого майна реєструються БТІ шляхом видачі реєстраційного посвідчення, що є невідємною частиною правовстановлюючого документу.

В своєму позові позивачка посилається як на підставу позову на ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), відповідно до якої, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Однак, відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 220 ЦК України (в редакції 2003 року) у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними - вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Таким чином, домашня угода укладена 09 травня 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, згідно якої ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 житловий напівзруйнований будинок, розташований за адресою: вул. Заповідна, 30 у м. Дніпропетровську за 4800 грн., була укладена без додержання нотаріальної форми. Крім того, під час її укладання ОСОБА_4 не був власником даного будинку, а тому не мав права на укладання даної угоди та розпорядження спірним майном.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Дніпропетровська міська рада про визнання договору купівлі продажу дійсним і визнання права власності, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає що не має підстав в повернені позивачу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 153, 224, 227 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 220 ЦК України (в редакції 2003 року), ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Дніпропетровська міська рада про визнання договору купівлі продажу дійсним і визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. О. Дубіжанська