Справа № 473/1225/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"28" квітня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Ротар М.М.

при секретарі Фінько О.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області, Білоусівської сільської ради Вознесенського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування в якому вказував, що 11 грудня 2007 року померла його мати ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з майна, що було прийняте нею, проте не оформлене в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер 11.07.1996 року.

Зокрема останній, за життя, на момент розпаювання земель КСП «Білоусівське» був членом цього підприємства, мав право на земельну частку (пай) та був включений до списку пайовиків, які мають право на земельну частку (пай), проте не отримав сертифікат, який підтверджує його право.

В зв'язку з цим позивач позбавлений можливості оформити спадщину у вигляді паю, а тому просив в судовому порядку визнати за ним в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 8,12 умовних кадастрових гектарів в межах території Білоусівської сільської ради після смерті ОСОБА_3, до якої це право перейшло в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідачів: Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області, Білоусівської сільської ради в судове засідання не з'явилися, направили заяви про розгляд справи без участі представників, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.174 ЦПК України наслідків визнання відповідачами позову в частині, що не суперечить вимогам закону.

При цьому судом встановлено, що 11 грудня 2007 року померла мати позивача ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з майна, що було прийняте нею, проте не оформлене в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер 11 липня 1996 року.

Зокрема, він за життя, на момент розпаювання земель КСП «Білоусівське» був членом цього підприємства, мав право на земельну частку (пай) та був включений до списку пайовиків, які мають право на земельну частку (пай) розміром 8,12 умовних кадастрових гектарів, проте не отримав сертифікат, який підтверджує його право.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, який був посвідчений секретарем виконкому Білоусівської сільської ради 14.08.2007 року, у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті матері, проте нотаріус відмовляє йому в оформленні спадкових прав щодо паю в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують права спадкодавця на пай.

Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом.

Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента від 08 серпня 1995 року №720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям та відповідні норми ЦК УРСР.

При цьому, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

З матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 1995 року КСП «Білоусівське» отримало Державний акт на право колективної власності на землю. (а.с.6-9)

Також затверджено список членів підприємства, які мають право на отримання земельної частки (паю). (а.с. 10,11), до якого був включений ОСОБА_4, проте сертифікат на земельну частку (пай) не отримав.

В судовому засіданні було встановлено, що 10.02.2005 року ПСП «Білоусівське» (як правонаступник КСП «Білоусівське») ліквідовано.

Таким чином ОСОБА_4 вважається таким, що на законних підставах набув право на земельну частку (пай), а тому це майно ввійшло до складу спадкового майна.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ЦК України (1963 року), чинного на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За загальним правилом, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та які не припинилися з його смертю.

Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 року) вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК України (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини або вчинив дії, що свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Білоусівської сільської ради № 317 від 14.03.2016 року (а.с.22) ОСОБА_3 на момент смерті свого чоловіка ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована з ним за адресою село Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області. Отже вказане свідчить про те, що ОСОБА_3 вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті чоловіка.

Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері, прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори. На підставі його заяви заведена спадкова справа в Першій Вознесенській державній нотаріальній конторі № 204/2009 від 17.06.2008 року.

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено.

На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай).

Таким чином вимоги ОСОБА_2 до Вознесенської райдержадміністрації та Білоусівської сільської ради Вознесенського району підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа - Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, право на земельну частку (пай) розміром 8,12 умовних кадастрових гектарів в межах території Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 11 грудня 2007 року в с. Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області (яка успадкувала це право після смерті ОСОБА_4, який помер 11 липня 1996 року в с. Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області та отримав це право в порядку паювання земель, що перебували в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Білоусівське».)

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.М. Ротар