РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2016 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Ревуцького С.І.

при секретарі Мазняк О.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що 03.02.1995р. помер її чоловік ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №66 по вул.Визволення в с.Андрівка Бердянського району Запорізької області. Іншими спадкоємцями за законом є його діти ОСОБА_6 (до шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_7, ОСОБА_6 (до шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_8, ОСОБА_9 (до шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_10, ОСОБА_11 (до шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_4 (до шлюбу ОСОБА_13) ОСОБА_14, яка на час смерті батька була неповнолітньою. У встановлений законом строк ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_13 звернулись до районної державної нотаріальної контори із відповідними заявами про відмову від прийняття спадщини. Позивач ОСОБА_3 до нотаріальної контори не зверталася тому, що фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала до смерті спадкодавця і продовжила проживати після смерті спадкодавця у будинку, що є спадковим майном. При зверненні до нотаріальної контори в 2016 році у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Тому в своєму позові позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Визволення 66 в с.Андрівка Бердянського району Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 03.02.1995р.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги та всі факти, викладені в позовній заяві, визнав, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні свідки знайома позивачки з дитинства ОСОБА_16 та сусіди ОСОБА_17 і ОСОБА_18 підтвердили факт того, що позивачка ОСОБА_3 проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_5 у будинку по вул.Визволення 66 в с.Андрівка Бердянського району Запорізької області до самої його смерті в 1995 році, доглядала його перед смертю, а також продовжила проживати у вказаному будинку до теперішнього часу, доглядає цей будинок.

Заслухавши пояснення сторін, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Згідно свідоцтва про смерть 1-ЖС №018562, ОСОБА_5 помер 03.02.1995р.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 1-ЖС №163527, позивач ОСОБА_3. є дружиною ОСОБА_5, тобто на підставі ст.529 ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємцем першої черги після його смерті.

Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що спадкодавець ОСОБА_5 є власником будинку №66 по вул.Визволення в с.Андрівка Бердянського району на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22.11.1988р.

Згідно копії спадкової справи №167/1995, початої 07.06.1995р., після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом строк ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_13 звернулись до районної державної нотаріальної контори із відповідними заявами про відмову від прийняття спадщини на користь своєї матері позивача ОСОБА_3

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.11.2015р., позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок №66 по вул.Визволення в с.Андрівка Бердянського району у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу на вказаний будинок.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно паспорту громадянина України позивача ОСОБА_3, місце її постійного проживання зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_1 з 02.03.1981р.

Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, в тому числі свідченнями свідків, допитаних в судовому засіданні, що позивач ОСОБА_3 проживали до смерті свого чоловіка ОСОБА_5 і продовжує проживати до теперішнього часу в житловому будинку №66 по вул.Визволення в с.Андрівка Бердянського району Запорізької області, тобто фактично вступила в управління та володіння вказаним спадковим майном. При цьому інші спадкоємці, в тому числі відповідач ОСОБА_4 на вказане майно не претендують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Визволення 66 в с.Андрівка Бердянського району Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 03.02.1995р.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяОСОБА_19