Ухвала

іменем україни

1 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 3 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт належності договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26 червня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_5 та реєстраційне посвідчення на дану квартиру Старокостянтинівського БТІ за реєстровою книгою 22 «в» реєстром № 4178 від 4 липня 1997 року і технічний паспорт на дану квартиру, складений Старокостянтинівського БТІ 21 листопада 2005 року, де покупцем та власником зазначена ОСОБА_6, вона ж ОСОБА_7, а після 28 лютого 2003 року - ОСОБА_4

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 3 березня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постановлені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із положень ч. 4 ст. 256 ЦПК України та дійшов правильного висновку про те, що із заяви ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а тому у відкритті провадження за заявою слід відмовити.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 3 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов
А.О. Леванчук А.В. Маляренко

Колегія суддів: