АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», у зв'язку з укладенням 20 квітня 2015 року договору факторингу №17, відповідно до умов якого останній набув право Нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором №0 та кредитним договором №0 від 20 липня 2007 року. (а.с.156)

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено, замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «УкрСиббанк» її правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». (а.с.215-216)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. (а.с.220-223)

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені, у т.ч. електронним повідомленням, тобто належним чином про що у справі є докази.(а.с. 233-235)

Зважаючи на вимоги ч. 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 лютого 2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договорами кредиту в розмірі 134770,97 грн., судовий збір в розмірі 1347,71 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. а всього 136238,68 грн. (а.с.101-102)

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 17, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0 та кредитним договором №0 від 20 липня 2007 року. (а.с.157-161)

У липні 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія. (а.с.156)

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги, й до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача поза межами виконавчого провадження.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа N 6-122цс13), яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

За таких обставин та з огляду на положення ст. 378 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/7137/2016

Унікальний номер 759/11907/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Миколаєць І.Ю.

Доповідач Левенець Б.Б.