АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Савчук М.В., Чупікової В.В.,

секретар Тодоряк Г.Д.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2016 року,

встановила:

У березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в подальшому позовні вимоги було уточнено.

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного між банком та відповідачем кредитного договору від 10 листопада 2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 10 листопада 2008 року зі сплатою 25 процентів річних, розрахованих від суми залишку непогашеної згідно графіку заборгованості.

Відповідач у порушення умов кредитного договору свої зобов'язання своєчасно не виконав, у зв'язку з чим станом на 14 лютого 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 24049,58 доларів США, з яких: 4764,22 доларів США - заборгованість за кредитом, 19285,36 доларів США - заборгованість за процентами, що за курсом НБУ становить 627213 грн. 05 коп.

Після уточнення позовних вимог банк просив стягнути з відповідача на його користь у межах передбаченої договором п'ятирічної позовної давності суму заборгованості за процентами, нарахованих на прострочену заборгованість за кредитом за період з 19 лютого 2011 року по 19 лютого 2016 року у розмірі 16179,28 доларів США, що за курсом НБУ складає 428103 грн 75 коп. (а.с.38-42).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення процентів за кредитним договором заявлено після спливу позовної давності, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з наявністю підстав для відмови у позові.

У справі встановлено, що 10 листопада 2006 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір №36789-kred, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 10 листопада 2008 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором (а.с.6-8).

За умовами договору за користування кредитом позичальник сплачує 25 процентів річних, розрахованих від суми залишку непогашеної згідно графіку заборгованості (п.3.1).

У разі порушення зобов'язань з погашення кредиту позичальник сплачує 48 процентів річних, розрахованих від суми залишку непогашеної згідно графіку заборгованості (п.3.2).

Останній платіж за договором відповідачем сплачено 16 липня 2007 року (а.с.4).

Згідно з графіком погашення кредиту та процентів останній платіж мав бути сплачений 10 листопада 2008 року.

Встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору від 10 листопада 2006 року щодо обсягу та строків повернення кредиту, процентів внаслідок чого станом на 14 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі 24049,58 доларів США, з яких: 4764,22 доларів США - заборгованість за кредитом, 19285,36 доларів США - заборгованість за процентами, що за курсом НБУ становить 627213 грн. 05 коп. (а.с.4).

Після уточнення позовних вимог банк просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за процентами, нарахованих на прострочену заборгованість за кредитом за період з 19 лютого 2011 року по 19 лютого 2016 року у розмірі 16179,28 доларів США, що за курсом НБУ складає 428103 грн 75 коп. (а.с.38-42).

При цьому банк вважає, що такі вимоги ним заявлено у межах передбаченої договором п'ятирічної позовної давності.

Такі уточнені вимоги та доводи позивача є необґрунтованими.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до п. 5.6 кредитного договору строк позовної давності сторони визначили тривалістю у п'ять років.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання було визначено графіком погашення кредиту та процентів, то з урахуванням часу здійснення відповідачем останнього платежу (16 липня 2007 року), саме з моменту несплати подальших чергових платежів (з 11 грудня 2007 року), а щодо невиконання зобов'язань вцілому з 11 листопада 2008 року в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 2 березня 2016 року, тобто зі спливом позовної давності у п'ять років.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Тому, слід вважати, що вимоги банку про стягнення процентів у розмірі 16179,28 доларів США за період з 19 лютого 2011 року по 19 лютого 2016 року фактично є такими, що заявлені після спливу позовної давності.

Відповідно доводи апеляційної скарги про пред'явлення банком вимог про сплату процентів у межах позовної давності та про порушення судом першої інстанції норм матеріального права є необґрунтованими.

Апелянт з посиланням на норми ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України стверджує, що зобов'язання відповідача за кредитним договором не припинилося, що дає підстави для стягнення з нього процентів до повного погашення заборгованості за кредитом, нарахованих на суму залишку заборгованості за кредитом.

Такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійною підставою для відмови у позові.

Апелянт при цьому не враховує змісту норми ст. 266 ЦК України, згідно якої сплив позовної давності до основної вимоги, що має місце у даній справі, унеможливлює стягнення і процентів, що розраховуються, виходячи з суми кредиту.

Банком втрачена можливість стягнення суми основного боргу, а відтак і процентів.

Позивач не посилався на поважність причин пропущення позовної давності й такі докази у справі відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повно з'ясованих обставин справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, є по суті правильним, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: М.В. Савчук

В.В. Чупікова