Справа №592/9849/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/714/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5

про розірвання договору довічного утримання (догляду), визнання права власності на житловий будинок,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у звязку з їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені або невірно застосовані норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Відповідачка (ОСОБА_5П.) є племінницею позивача (ОСОБА_3П.) і, крім неї, у нього інших родичів немає.

25 липня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 (а.с.53-54)

Згідно цього договору ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_5 належні йому на праві власності житловий будинок і земельну ділянку, розташовані за адресою: м. Суми вул. Миропільська, 28, а ОСОБА_5 зобов'язалася довічно повністю утримувати ОСОБА_3, забезпечувати його доглядом, одягом та взуттям, продуктами харчування, належним медичним обслуговуванням, забезпечувати житлом шляхом зберігання права пожиттєвого безкоштовного проживання у відчужуваному будинку та користування всіма приміщеннями у будинку та земельною ділянкою.

Грошова оцінка зазначених у договорі довічного утримання видів матеріального забезпечення на місяць сторони визначили у розмірі 250 гривень (пункти 5 і 6 договору довічного утримання).

З матеріалів справи також вбачається, що в період з 03.10.1986 р. по березень 2004 р. ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 У звязку з неприязними стосунками шлюб між ними було розірвано. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.07.2003 р. ОСОБА_7 була вселена до будинку по вул. Миропільській, 28 в м. Суми, так як ОСОБА_3 перешкоджав їй користуватись названим будинком ( ас. 100-106).

10 травня 2013 року ОСОБА_3 знову зареєстрував шлюб з ОСОБА_7

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, тобто у травні 2013 р., позивач звернувся з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору довічного утримання недійсним в звязку з тим, що він був вчинений ним під впливом помилки. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.06.2013 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.07.2013 р., у задоволенні позову про визнання недійсним договору довічного утримання ОСОБА_3 було відмовлено (а. с. 41-42; 44-48).

В червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання. Ухвалою суду від 16.07.2013 р. за заявою ОСОБА_3 його позовна заява була залишена без розгляду.

16.08.2013 р. ОСОБА_3 знову звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт невиконання або неналежного виконання відповідачкою своїх зобовязань за договором довічного утримання не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи (справа № 592/8669/13-ц) ( ас. 100-106).

В даній цивільній справі розглядався позов ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, поданий до суду 13 жовтня 2015 року. Позивач посилався на те, що з 11 серпня 2013 року відповідач не виконує взятих на себе зобовязань за договором довічного утримання.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходи з того, що відповідачем належним чином виконуються умови договору довічного утримання. Жодної шкоди правам та інтересам позивача діями відповідача не завдано.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими. При цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Статтею 755 ЦК України передбачається, що 1. Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. 2. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Як на підставу для задоволення позову ОСОБА_7 посилався на те, що в з 11 серпня 2013 року відповідачка не виконує взятих на себе за договором довічного утримання зобовязань, а саме :

1. безпідставно використовувала для власних потреб його пенсійні кошти ;

2. порушила строки виконання обов'язків щодо щомісячного грошового забезпечення ;

3. не забезпечила на постійній основі належні умови для його проживання у будинку по вул. Миропільська, 28 м. Суми ;

4. не надавала йому натуральну допомогу щодо придбання ліків, проведення амбулаторних обстежень його стану здоров'я, оплати комунальних послуг, придбання одягу та продуктів харчування .

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що названі у позові обставини як підстави для розірвання спірного договору не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи. Зокрема.

Рішенням суду від 10.02.2015 р. встановлено, що в період з 18.06.2012 р. по 01.05.2013 р. відповідач знімала з картки позивача певні кошти, загальна сума яких склала 20625 грн. Зі змісту названого рішення вбачається, що підставою для зняття названих коштів відповідачка (ОСОБА_5П.) вважала заяву ОСОБА_7 про те, що названі кошти він дарує її сину і на підтвердження цього посилалась на звукозапис судового засідання. У рішенні суду від 10.02.2015 р. зазначено, що під час прослуховування звукозапису судового засіданні особа з голосом, схожим на голос ОСОБА_7, сказала подарувати кошти сину, оскільки той допомагав. Проте, суд стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 20625 грн., посилаючись на недотримання передбаченої законом форми до договору дарування (ас. 8).

Колегія суддів вважає, що обставини, встановлені вищеназваним судовим рішенням від 10.02.2015 р. щодо зняття відповідачкою коштів з рахунку позивача, виходять за межі заявленого у справі позову. Як на підставу розірвання договору довічного утримання у даній справі позивач посилається на невиконання відповідачкою взятих на себе за договором зобовязань починаючи з 11 серпня 2013 року; на це також звертається увага у апеляційній скарзі, поданій представником позивача. В той же час кошти з рахунку позивача були зняті відповідачкою у період з 18.06.2012 р. по 01.05.2013 р.

Не можуть бути підставою для задоволення позову і посилання позивача на порушення відповідачкою строків виконання обов'язків щодо щомісячного грошового забезпечення.

Відповідно до інформації УДППЗ "Укрпошта" на адресу вул. Миропільська, 28 м. Суми на імя ОСОБА_3 надходили поштові перекази, але були повернуті за зворотною адресою, у звязку з відмовою адресата від одержання:

п/переказ №33 на суму 250 грн. у вересні 2013 року;

п/переказ №12 на суму 250 грн. у жовтні 2013 року;

п/переказ №9 на суму 250 грн. у листопаді 2013 року;

п/переказ №18 на суму 250 грн. у грудні 2013 року;

п/переказ №23 на суму 250 грн. у січні 2014 року;

п/переказ №15 на суму 250 грн. у лютому 2014 року;

п/переказ №4/0007 від 06 березня 2014 року на суму 250 грн.;

п/переказ №1/0025 від 05 квітня 2014 року на суму 300 грн.;

п/переказ №9/0001 від 03 травня 2014 року на суму 300 грн.;

п/переказ №9/0126 від 10 червня 2014 року на суму 300 грн.;

п/переказ №5/0002 від 01 липня 2014 року на суму 300 грн.;

п/переказ №2/0003 від 02 серпня 2014 року на суму 300 грн.;

п/переказ №4/0071 на суму 300 грн. у вересні 2014 року;

п/переказ №9/0025 на суму 300 грн. у жовтні 2014 року;

п/переказ №7/0002 на суму 300 грн. у листопаді 2014 року;

п/переказ №5/0013 на суму 300 грн. у грудні 2014 року;

п/переказ №8/0002 на суму 300 грн. у січні 2015 року;

п/переказ №6/0002 на суму 300 грн. у лютому 2015 року (а.с.28-30).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідачка пояснила, що у неї у спілкуванні з позивачем не було ніяких проблем до травня 2013 року, тобто до того часу, як позивач повторно зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 Після реєстрації шлюбу дружина забрала позивача проживати з нею у с. Новгородське Тростянецького району Сумської області. Проте, позивач разом з дружиною кожного місяця приїздили до м. Суми з метою отримання пенсії, відвідували господарство по вул. Миропільській, 28 у м. Суми. Вона щомісяця надсилала позивачу передбачені договором кошти за адресою, зазначеною у договорі довічного утримання, оскільки не знала точної адреси, за якою позивач тимчасово проживав у своєї дружини. Позивач відмовлявся отримувати надіслані нею кошти, можливо, маючи на меті розірвати з нею договір довічного утримання.

Крім того, відповідачка пояснила, що на першу ж вимогу позивача вона перерахувала йому щомісячні платежі за період з 30.03.2012 р. по 30.03.2015 р. на загальну суму 9000 грн. Названі доводи підтверджуються квитанцією від 09.04.2015 р., а також поясненнями представника ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції про те, що за названий період позивач не має майнових претензій до відповідачки ( ас. 27).

За таких обставин колегія суддів вважає, що у позивача відсутні підстави дорікати відповідачці за ненадання йому допомоги у вигляді придбання ліків, проведення амбулаторних обстежень його тану здоров'я, придбання одягу та продуктів харчування, оскільки він отримав від відповідачки суму грошової оцінки передбачених у договорі довічного утримання видів його матеріального забезпечення.

У колегії суддів відсутні підстави для сумніву у щирості тверджень відповідачки про те, що вона і надалі готова виконувати взяті на себе зобовязання за договором, у тому числі і сплачувати позивачу передбачені договором суми щомісячних платежів, а також готова за домовленістю з позивачем переглянути розмір цієї суми у сторону її збільшення.

Таким чином, під час розгляду справи позивач не спростував доводів відповідачки та наданих нею доказів про те, що остання приймала усі можливі заходи для перерахування позивачу передбачених спірним договором сум щомісячних платежів, та що він навмисно їх не отримував з метою ініціювання у майбутньому питання щодо розірвання договору довічного утримання.

З пояснень відповідачки у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що після укладення договору довічного утримання вона прийняла заходи для створення позивачу належних умов проживання у будинку по вул. Миропільська, 28 у м. Суми. Зокрема, відремонтувала будинок та зробила його реконструкцію, а також накрила будинок новим дахом, змінивши конструкцію даху, оскільки існуючий на той час у будинку дах протікав. Названі роботи були виконані у період з 2005 по 2010 рр., проте були нею "узаконені" лише у 2016 р., коли у судах почали розглядатись позови про розірвання договору довічного утримання і коли до неї почали предявлятись з цього приводу безпідставні претензії. Крім того, відповідач пояснила, що купила позивачу новий телевізор, необхідні меблі, предмети домашнього вжитку. Відповідачка також пояснила, що після реєстрацію шлюбу з ОСОБА_7, а саме, у серпні 2013 р. позивач без будь-яких видимих причин покинув будинок по вул. Миропільській, 28 і переїхав до будинку своєї дружини в с. Новгородське, при цьому разом з останньою вивіз з будинку по вул. Миропільській, 28 речі домашнього вжитку, у т.ч. телевізор, одіяло та ін., а також демонтував і вивіз опалювальний котел.

У звязку з викладеним відповідачка посилалась на безпідставність претензій, які предявляє до неї позивач щодо створення неналежних умов проживання у будинку по вул. Миропільській, 28 (відсутність необхідних меблів, опалення та неналежного температурного режиму, тощо), оскільки вони є наслідком від дій самого позивача.

Позивач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не спростовував вищеназвані пояснення відповідачки.

Слід зазначити про те, що окремі пояснення відповідачки підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Так, відповідно до довідки Регіональної газової компанії Сумигаз газопостачання по вул. Миропільській, 28 у м. Суми було припинено 15.10.2013 р. на підставі заяви споживача ОСОБА_3 ( ас. 141).

Як встановлено Сумським міським відділом УМВС України в Сумській області, майно з будинку по вул. Миропільська, 28 вивіз ОСОБА_3, який мешкає за вказаною адресою та є його власником (а.с.43).

З матеріалів справи вбачається, що влітку 2015 року відповідачка купила новий опалювальний котел і встановила його у будинку по вул. Миропільській, 28, а 12 жовтня 2015 року уклала з ТОВ "Сумигаз" "Договір про надання населенню послуг з газопостачання" (ас. 78-93-98).

Слід також зазначити, що у судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач не надав жодної відповіді на запитання колегії суддів щодо обставин, які мають значення для вирішення справи по суті.

Таким чином, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача щодо створених відповідачкою неналежних умов проживання у будинку по вул. Миропільській, 28, а також безпідставність доводів позивача щодо невиконання відповідачкою взятих на себе зобовязань за договором довічного утримання.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду у оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 березня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -