ЄУН № 337/1211/16-ц
Провадження № 2/337/822/2016
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді Сидорової М.В.
при секретарі Стафорової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запорожжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та сплачені судові витрати.
В судове засіданні представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує тому, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не зявився, про слухання справи сповіщався належним чином.
Як вбачається з довідки сектору адресно-довідкової роботи управління ДМС України в Запорізькій області від 14.04.2016р., ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: м.Запоріжжя, бул. Будівельників, 14, кв.33, саме за адресою місця реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи, неотримання відповідачем поштового відправлення суд вважає відмовою у його отриманні, а тому, відповідно до ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про час, місто розгляду цивільної справи, а оскільки він не повідомив суд про причини своєї неявки, суд вважає причину його неявки неповажною, а тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення.
Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.197 ЦПК України).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив, що 26.02.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, який складається з Заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови).
Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.
Відповідно до вказаного кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 4000,00 грн., із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах строки.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.
Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платежів ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором та, як власник карти зобовязався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн. +5% від суми позову.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 526, ст. 629, ст. 1049, ст. 1050, ст. 1054 ЦК України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов'язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Враховуючи, що строк виконання зобов'язання сплинув відповідач в порушення умов договору кредит не повернув та не сплачує проценти за користування кредитом, позивач обґрунтовано, звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.
Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною 1 ст. 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Відповідно до частини 2 вказаної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Частиною 3 даної статті передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідач ОСОБА_2 не надав суду заперечень проти вимог позову та викладених в ньому обставин, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Оцінивши повно, всебічно та обєктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність та допустимість, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови укладеного з Банком кредитного договору, оскільки не виконав свого зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі визначеним позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1378,00грн.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 530 , 549, 610, 611, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 76, 88, 212, 213, 215,224 ЦПК України, суд ,-
Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» задовольнити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: М.В. Сидорова