Справа № 570/2760/15-ц
Номер провадження 2/570/456/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

покликаючись на невиконання боржником свого зобов»язання за договором позики позивач у поданій до суду 07 липня 2015 року позовній заяві просить стягнути з відповідача 27 000, 00 грн. боргу та понесені ним судові витрати.

Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання відповідач не зявився з невідомої суду причини, клопотань від нього про відкладення справи не надходило. У поданій до суду заяві представник позивача просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, з»ясувавши обставини та дослідивши подані письмові докази, розглянувши справу в межах заявленого позову, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2012 року між сторонами укладений договір позики на суму 13 000, 00 грн. з терміном повернення до 20 серпня 2012 року та 19 серпня 2012 року на суму 14 000, 00 грн. з терміном повернення до 04 вересня 2012 року, що підтверджується розписками, написаними власноруч відповідачем.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст.526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідачем вказане грошове зобов'язання перед позивачем не виконано, оскільки належні докази про це відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, про розмір боргу. Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову.

У зв»язку із задоволенням позову згідно ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

З огляду на викладене, згідно ст.ст.526, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

задоволити повністю цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія МЮ номер 299664, ІНПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія СР номер 489519, виданий 13 листопада 1998 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області ІНПП НОМЕР_2) борг в розмірі 27 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія МЮ номер 299664, ІНПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія СР номер 489519, виданий 13 листопада 1998 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області ІНПП НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 270 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.