Справа № 351/332/16-ц
Номер провадження №2/351/403/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

секретар Маланчук С.Г.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_2 до Видинівської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок(домоволодіння) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Видинівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 спадкоємицею якої згідно заповіту є позивачка, який мотивувала тим, що ОСОБА_5 29.01.2004 р. склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_2, 07.03.2014 року ОСОБА_5 померла, тому відповідно після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі і з будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Видинів, вул. Церковна, буд. 20, до якого входять: житловий будинок загальною площею 75,6 кв.м. із господарськими будівлями і спорудами: стодола Б; стайня В; гараж Г; літня кухня Д; сарай Ж; сарай 3: сарай Е; вбиральня К; погріб Л; огорожа №1-3; криниця №4; вимощення 1, спадкоємцем за заповітом є позивач у справі.

Позивач вступила в управління спадковим майном, і подала у встановлений строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, проте, оформити належним чином спадщину на вказане будинковолодіння позивач не має змоги, оскільки за життя спадкодавець не оформила належним чином документи на право власності.

Таким чином позивач просить суд визнати за нею ОСОБА_6 право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Видинів, вул. Церковна, буд. 20, до якого входять: житловий будинок загальною площею 75,6 кв.м. із господарськими будівлями і спорудами: стодола Б; стайня В; гараж Г; літня кухня Д; сарай Ж; сарай 3: сарай Е; вбиральня К; погріб Л; огорожа №1-3; криниця №4; вимощення 1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги довірительки підтримує у повному обсязі, просив позов задоволити.

Представник Видинівської сільської ради у судовому засіданні був відсутній за невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судовому засіданні були відсутні, подали до суду заяви, якими позовні вимоги визнали повністю, проти задоволення позову не заперечили, справу просили розглядати без їх участі.

Заслухавши представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. До такого висновку сид приходить виходячи із наступних мотивів:

Відповідно ОСОБА_8 Видинівської сільської ради №163 від 16.03.2016 р. та Копії книги погосподарського обліку по Видинівській сільській раді за 1991-1995 р.р. до Списку членів господарства суспільної групи «колгоспний двір» по вул. Церковній, 20 у с. Видинів Снятинського району Івано-Франківської області, - станом на 15.04.1991 р. відносилися ОСОБА_5 (голова сім'ї), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_4 (зять), ОСОБА_9 (внучка), ОСОБА_4 (внук).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

А тому, виходячи із вище наведенного, судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на праві власності членів колгоспного двору належить по 1/5 частки господарства по вул. Церковній, 20 у с. Видинів Снятинського району Івано-Франківської області.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-НМ №183919 ОСОБА_5 померла 07.03.2014 р. у с. Видинів Снятинського р-ну.

Згідно Заповіту від 29.01.2004 р. посвідченого секретарем виконкому Видинівської сільської ради ОСОБА_5 усе своє майно заповіла ОСОБА_10.

Згідно довідки виконкому Видинівської сільської ради №91 від 12.03.2015 р. ОСОБА_2 дійсно зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_8 виконкому Видинівської сільської ради №110 від 12.03.2015 р., що видається у звязку з оформленням спадщини вбачається, що господарство по вул. Церковній, 20 у с. Видинів Снятинського району Івано-Франківської області станом на 15.04.1991 р. належало до суспільної групи «колгоспний двір», в даному господарстві на момент смерті ОСОБА_5 (голови двору), окрім неї були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_4 (онук), а також вказано, що ОСОБА_2 вступила в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_5

Предметом доказування у даному випадку є право на спадщину після смерті ОСОБА_5.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Таким чином спадкоємець має право на спадкування частини господарства, яка належала спадкодавцеві на час його смерті, тобто позивач ОСОБА_2 успадковує 1/5 частини господарства по вул. Церковній, 20 у с. Видинів Снятинського району Івано-Франківської області, яке на праві власності члена «колгоспного двору» належала ОСОБА_5

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що відсутність документів на право власності на будинковолодіння не є підставою відмови у захисті права позивача.

Таким чином судом встановлено, що позивач має право власності на 2/5 частини у будинковолодінні по вул. Церковній, 20 у с. Видинів, Снятинського району Івано-Франківської області, що складається із 1/5 частини, яка їй належала на праві члена «колгоспного двору» та 1/5 частини успадкованої за заповітом після смерті ОСОБА_5. Вимоги про визнання за позивачем права власності на частки у господарстві, належні відповідачам, є необгрунтованими, оскільки свої частки у господарстві відповідачі можуть відчужити на підставі цивільно-правових угод, але не не можуть в судовому порядку передати в порядку спадкування після смерті іншого співвласника, зокрема ОСОБА_11. Враховуючи зазначене, суд не приймає визнання відовідачами позову, зважаючи на відсутність спору між сторонами, що відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України є самостійною підставою для відмови у позові в цій частині.

Щодо частки у господарстві, яка належить ОСОБА_4 (зятеві) перед судом таке питання не ставилося, і не доведено обставин щодо долі його частки, а представник позивача пояснив суду, що ОСОБА_4 помер у 2007 році, а після його смерті спадщину не було прийнято, відмовився доводити обставини даного питання, так як вирішення даного питання не входить в предмет доказування та просив швидше завершити розгляд спору.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_2 слід визнати право власності на 2/5 частини будинковолодіння по вул. Церковній, 20 у с. Видинів, Снятинського району Івано-Франківської області.

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/5 частини житлового будинку, який розташований по вул. Церковна, 20 в с. Видинів Снятинського району Івано-Франківської області загальною площею 75,6 кв.м та господарських будівель і споруд, а саме: стодоли Б, стайні В, гаража Г, літньої кухні Д, сараю Ж, сараю З, сараю Е, вбиральні К, погрібу Л, огорожі № 1-3, криниці № 4, вимощення 1- в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 07.03.2014р.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Снятинський районний суд. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.