Провадження №2/761/2462/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Жигня І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», голови позачергових зборів Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (надалі по тексту - Відповідач 1) та голови позачергових зборів Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» ОСОБА_2 (надалі по тексту - Відповідач 2) про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості по заробітній плати в сумі - 40 000 грн.

Під час розгляду справи судом згідно заяви від 23.02.2016 року позивач збільшив свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі - 111 437,73 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що за наслідками проведення загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго» 14-15.10.2014 року позивача було обрано членом наглядової ради вказаного підприємства. Порядком денним вказаного засідання загальних зборів було визначено розгляд питання про укладення договорів із членами наглядової ради та було прийнято рішення про затвердження їх умов, а також уповноважено відповідача 2 на підписання таких договорів із членами наглядової ради від імені товариства. Між тим, договір із позивачем як із членом наглядової ради так і не було підписано з незрозумілих причин. Позивач вважає, що оскільки рішення на підписання договору та його умови із членом наглядової ради були прийняті на загальних зборах і не було заперечень щодо умов таких договорів і їх підписання, тому мало місце досягнення згоди між сторонами та вільне волевиявлення на укладення договорів, що є підставою для визнання такого договору укладеним. Згідно Розділу 3 та п.6.1 затвердженого загальними зборами проекту договору визначено оплату за виконання обов»язків члена наглядової ради в розмірі - 7 мінімальних розмірів заробітних плат, що становить 4000 грн. на місяць. У зв»язку з нездійснення оплати винагороди позивачу відповідачем 1, тому від вказаних незаконних дій позивач був вимушений звернутись за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки з дня обрання його членом наглядової ради він добросовісно виконує свої повноваження згідно ч.2 ст.53 Закону України «Про акціонерні товариства».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник Відповідач 1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, зазначивши, що із позивачем не було оформлено договору, що виключає нарахування йому заробітної плати.

Відповідач 2 про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, письмові заперечення проти позову не подавав, не просив розглядати справу у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що за наслідками проведення загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго» 14-15.10.2014 року позивача було обрано членом наглядової ради вказаного підприємства, що встановлено п.7 порядку денного та результатами голосування згідно протоколу №22 (а.с.8-26).

Згідно ч.1 ст.51 Закону України «Про акціонерні товариства» наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

За умовами ч.3 вказаної статті Закону визначено, що порядок роботи, членів наглядової ради та виплати їм винагороди визначається цим Законом, статутом товариства, положенням про наглядову раду акціонерного товариства, а також цивільно-правовим чи трудовим договором (контрактом), що укладається з членом наглядової ради. Такий договір або контракт від імені товариства підписується головою виконавчого органу чи іншою уповноваженою загальними зборами особою на умовах, затверджених рішенням загальних зборів. У разі укладення з членом наглядової ради товариства цивільно-правового договору такий договір може бути оплатним або безоплатним.

Згідно п.8 порядку денного вказаних загальних зборів зазначено про затвердження умов договору, які укладатимуться з членами наглядової ради ПАТ «Черкасиобленерго» та обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів із членами наглядової ради. Вказане рішення було прийнято та було затверджено умови договорів із членами наглядової ради відповідача 1, а також уповноважено Відповідача 2 на підписання таких договорів від імені Товариства (а.с.22).

Між тим, як вбачається з форми письмового проекту договору між Відповідачем 1 та позивачем від 15.10.2014 року, то його з боку ПАТ «Черкасиобленерго», а саме уповноваженою на це особою Відповідачем 2 підписано не було (а.с.27-31).

Позивач звертався до Відповідачів із заявою про необхідність підписання вказаного договору, але вказане звернення залишилось поза увагою (а.с.31).

За змістом ч.2 ст.53 Закону України «Про акціонерні товариства» повноваження члена наглядової ради дійсні з моменту його обрання загальними зборами товариства.

Між тим, за умовами ч.9 ст.53 вказаного Закону визначено, що Член наглядової ради здійснює свої повноваження, дотримуючись умов цивільно-правового договору, трудового договору або контракту з товариством та відповідно до статуту товариства, а представник акціонера - члена наглядової ради товариства здійснює свої повноваження відповідно до вказівок акціонера, інтереси якого він представляє у наглядовій раді.

Від імені товариства договір (контракт) підписує особа, уповноважена на це загальними зборами.

Таким чином, актом цивільного законодавства визначено оформлення правовідносин між сторонами виключно шляхом укладення договору.

За умовами ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

При цьому, підставами для виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що є вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною 1 ст.206 цього Кодексу належить вчиняти у письмовій формі (п.2 ч.1 ст.208 ЦК України).

Таким чином, обов»язковість укладення договору із членом наглядової ради визначено умовами ч.3 ст.51, ч.6 ст.53 Закону України «Про акціонерні товариства», але за встановлених судом обставин - фактично між сторонами не було підписано договір з боку ПАТ «Черкасиобленерго», а саме уповноваженою на це особою Відповідачем 2 (а.с.27-31), тому у суду відсутні законні підстави вважати його таким, що є укладеним, що не створює жодних обов»язків виконання умов неукладеного правочину відповідачем 1.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення заробітної плати з відповідача 1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 10 ЦП К України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Між тим, протягом усього часу розгляду справи суду не було надано жодних документів, що підтверджують належне виконання своїх обов»язків позивачем як членом наглядової ради Товариства з жовтня 2014 року по даний час.

Крім того, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України), а за умовами.

За змістом ч.1 ст.14 ЦК цивільні обов»язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

При цьому, ч.2 ст.16 ЦК визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом, якими можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, обрав спосіб захисту шляхом визнання договору таким, що є укладений, що не передбачено із визначеними у ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту.

При цьому, доказів тому, що вказаний спосіб захисту визначений Законом або договором позивачем також надано не було.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 43, 55 Конституції України, ст.ст. 14,16, 206, 207, 208, 626 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 56-61, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», голови позачергових зборів Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості по заробітній платі, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: