У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Кадєтової О.В., Мостової Г.І., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради, треті особи: перша Кіровоградська нотаріальна контора, Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом до Кіровоградської міської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , яким заповіт за життя складено не було, за місцем відкриття спадщини спадкова справа не заводилась. Спадщина померлого складається з квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності. Позивач зазначав, що постійно проживав зі ОСОБА_2 починаючи з 2008 року по теперішній час. З урахуванням того, що ОСОБА_2 заповіт не склав та у нього відсутні спадкоємці за законом першої, другої та третьої черг, а позивач постійно проживав з померлим, тому вважає, що він має право на спадкування за законом в четверту чергу. Із урахуванням зазначеного позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2015 року було залучено до участі у розгляді даної справи Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради за їх клопотанням.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено повністю. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 , у період з червня 2008 року по вересень 2013 року. Встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадкового майна та визнано за ним право власності на вказану квартиру.
Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.
Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_2 , який був зареєстрований сам і прожив в даній квартирі та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті квартира була закрита та опечатана печаткою УМВС України в Кіровоградській області. (а.с. 8-10, 162, 167).
Згідно акту від 18 листопада 2013 року вбачається, що власник квартири ОСОБА_2 помер у невизначений термін та його труп було забрано відповідними службами з ознаками розкладання 01 листопада 2013 року, а квартиру опечатано. (а.с.163).
Згідно листа комунального підприємства «Ритуальна служба- спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» № 219 від 15 липня 2015 року, ОСОБА_2 був похований силами підприємства за кошти Ленінського РКХ. (а.с.166).
З відповіді державного нотаріуса Кіровоградської міської нотаріальної контори № 1 від 01 липня 2015 року за № 788/01-09 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні дані щодо спадкової справи померлого (а.с.25-26).

Згідно копії трудової книжки позивача вбачається, що з 01 вересня 2007 року по 25 червня 2010 року він навчався в Голованівському ПТУ № 38, а з 20 червня 2011 по 09 лютого 2015 року був зарахований на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 214-216).
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2015 року було задоволено заяву управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради та визнано відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_2 (а.с. 34-35).

Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що підстави для задоволення позову відсутні та позивачем не доведено заявлених позовних вимог, зокрема той факт, що він проживав однією сім`єю, мав спільний побут, взаємні права та обов`язки із померлим ОСОБА_2 на протязі не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини. Після смерті тіло ОСОБА_2 тривалий час знаходилося у квартирі, після чого було поховано силами підприємства за кошти Ленінського РКХ. Оплату комунальних послуг за життя здійснював сам ОСОБА_2 , про що свідчать квитанції наявні в матеріалах справи.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він постійно проживав однією сім`єю із ОСОБА_2 з 2008 року по 24 жовтня 2013 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2015 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов`язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова