04.04.2016 Єдиний унікальний номер 205/1041/16-ц
04 квітня 2016 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/1041/16-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку,
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки не надходило.
Представник Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області у судове засіданні не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або інформації про поважність причин неявки не надходило.
У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Позивач є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.10.2015р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тимофєєвою А.О. (а.с.7).
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак понад два роки в ньому не проживає, що підтверджується актом від 01.02.2016р., затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 (а.с.12).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Таким чином, оскільки відповідач не є власником (співвласником) квартири АДРЕСА_2 , та не проживає у ньому понад два роки, суд доходить висновку що він втратив право користування нею, а тому право власності позивача у даній справі підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.
За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.
Крім того, цивільним процесуальним законодавством не передбачено право суду при вирішенні спору зобов`язувати вчинити певні дії третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.
З огляду на викладене, а також враховуючи, що Головне управління ДМС України у Дніпропетровській області залучено до участі у справі як третя особа без самостійних вимог на предмет спору, а не як відповідач, суд доходить висновку про відсутність підстав для зобов`язання Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку у спірній квартирі.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
СуддяА.В. Нижний