Справа №585/1088/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 22-ц/788/836/16 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10018/0121 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10018/0121 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

24 лютого 2016 року позивач звернувся до місцевого суду із позовом, який уточнив в ході судового розгляду і остаточно свої вимоги мотивував тим, що 07.04.2008 року між філією-Роменське відділення № 147 ВАТ «Ощадбанк» (на даний час ТВБВ№ 10018/0121 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 168 від 07.04.2008 р. відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 67 000 грн. 00 коп., а позичальник, у свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені кредитним договором. У зв'язку із збільшенням облікової ставки НБУ 08.12.2008 року Додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 168 від 07.04.2008 року, укладеною між Банком та Позичальником, було внесено зміни до п. 1.1. Кредитного договору в частині зміни процентної ставки, згідно з якою з 07.04.2008 р. до 07.12.2008 р. позичальник зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,5% річних, а починаючи з 08.12.2008 р. до 06.04.2018 р. - 17,5% річних за користування кредитом. Станом на 21 березня 2016 року заборгованість ОСОБА_3 перед банком за умовами кредитного договору становить 1595,22 грн., з яких 987,38 грн. пеня за простроченим кредитом та відсотками; 473,22 грн. - інфляційні втрати; 134,62 грн. - 3% річних від простроченої суми. А тому, відповідно до умов укладеного договору та в порядку передбаченому ст.625 ЦК України просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку пеню, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми в загальній сумі 1595 грн. 22 коп., а також судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2016 року позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 721 грн. 17 коп. за договором № 168 від 7 квітня 2008 року та судові витрати у справі в сумі 1378 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

На зазначене рішення ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10018/0121 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови у стягненну сум інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми заборгованості та в цій частині задовольнити позовні вимоги, стягнувши кошти в розмірі 445 грн. 27 коп., а також стягнути судові витрати у справі.

В доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що банком наданий обґрунтований розрахунок інфляційних втрат та 3% річних право на які має позивач відповідно до вимог передбачених ст.625 ЦК України. В той же час, банк погоджується і з позицією суду щодо необхідності застосування в розрахунку заборгованості, виходячи із розміру заборгованості визначеної попереднім рішенням суду, а саме із суми 15311 грн. 10 коп., а тому сума інфляційних витрат від простроченої суми заборгованості складає 347 грн. 12 коп., а сума 3% річних від простроченої суми заборгованості складає 98 грн. 15 коп.

Таким чином, рішення місцевого суду оскаржується позивачем лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних збитків та 3% річних відповідно до вимог, передбачених ст.625 ЦК України.

В частині задоволення позовних вимог щодо стягнення пені рішення місцевого суду сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч.3 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішення вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, суд виходив з того, що розрахунок цих сум виконаний позивачем невірно, оскільки індекс інфляції вказаний позивачем не відповідає індексу інфляції визначеному Держкомстатом України і сума, з якої позивач обраховує інфляційні збитки складає 21149 грн. 14 коп., а не визначену попереднім судовим рішенням суму 15311 грн.10 коп.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 7 квітня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 168, за умовами якого банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти в сумі 67000 грн., а позичальник зобов'язувався прийняти та повернути кредит в сумі 67000 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором. Кредит надавався на 120 місяців зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 6 квітня 2018 року. За порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язувався сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,06 процентів від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (а.с.6-17).

ОСОБА_3 належним чином умов укладеного договору не виконувала і тому рішенням Роменського міськрайсуду від 15 листопада 2010 року стягнуто з неї на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором від 7 квітня 2008 року за № 168 в розмірі 61785 грн. 69 коп. (а.с.20). З мотивувальної частини рішення вбачається, що зазначена заборгованість утворилась станом на 30.09.2010 року і складається з: 50808 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом, 5936 грн. 53 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 4897 грн. 15 коп.- заборгованість по відсотках, 143 грн. 58 коп. - пеня.

Вподальшому, ПАТ «Державний ощадний банк України» знову звернулось з позовом до відповідачки і, у зв'язку із тим, що відповідач продовжує не виконувати умови договору щодо повернення кредитних коштів, просив стягнути проценти на фактичний залишок заборгованості в сумі 21596 грн. 89 коп. та пеню у сумі 10971 грн. 43 коп., як це передбачено умовами договору.

Рішенням Роменського міськрайсуду від 4 червня 2014 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» було задоволено частково і стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість нарахованих, але не сплачених відсотків та нарахованої пені за кредитним договором № 168 від 7 квітня 2008 року в розмірі 26282, 53 грн. з них: 15311,10 грн. - заборгованість за відсотками та 10971,43 грн. - сума пені (а.с.21).

З вищезазначеного рішення суду вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за період з 01.10.2010 року по 03.06.2014 року в загальній сумі 21596 грн. 89 коп., в той час як із наданого розрахунку вбачалось, що до нього включена заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 6285 грн. 79 коп., яка утворилась до 01.10.2010 року, а тому ці вимоги судом були задоволені частково і стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками за період з 01.10.2010 року по 03.06.2014 року і сумі 15311 грн. 10 коп.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19 серпня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» відхилено і рішення Роменського міськрайсуду від 4 червня 2014 року залишено без змін (а.с.22-23). З мотивувальної частини ухвали апеляційного суду вбачається, що суд погоджується з висновком місцевого суду щодо обґрунтованості стягнення заборгованості на відсотками саме у сумі 15311 грн. 10 коп.

З оскаржуваного рішення місцевого суду вбачається, що судом було встановлено факт невиконання відповідачем умов укладеного кредитного договору і тому з неї була стягнута пеня в сумі 716 грн. 45 коп. і у даній частині рішення суду сторонами не оскаржується.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з висновком місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних збитків та 3% річних з підстав надання позивачем суперечливих та невірних розрахунків.

При цьому колегія суддів виходить з того, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу виконання кредитного зобов'язання, які регулюються ст. ст. 526, 530, 610, 612, 625, 1054 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

В той же час, колегія суддів вважає, що місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних збитків та 3% річних лише з підстав надання позивачем суперечливих та невірних розрахунків цих сум, оскільки, встановивши, що право позивача порушене, повинен був захистити його порушене право і при цьому навести власні розрахунки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому колегія суддів виходить з того, що сума інфляційних втрат та 3% річних повинна обраховуватись, виходячи з суми заборгованості визначеної рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.06.2014 року в сумі 15311 грн. 10 коп. Індекси інфляції встановлені Держкомстатом України, а саме: за червень 2014 року - 101,0, липень 2014 року - 100,4, а в серпні 2014 року - 100,8 (а.с.83).

Колегія суддів погоджується з розрахунком 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором наданим позивачем до апеляційної скарги (а.с.82) і встановлює що сума , що підлягає стягненню за цими вимогами складає 98 грн.15 коп.

В той же час, позивачем, при обрахуванні інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості, допущена арифметична помилка і сума втрат від інфляції за період червень - серпень 2014 року складає не 339 грн. 18 коп., як зазначено у розрахунку, а 336 грн. 84 коп. (15311,10х102,2/100-15311,10 = 336,84), а тому загальна сума інфляційних втрат складає 344 грн. 78 коп.( 336,84+4,91+3,03), яка і підлягає стягненню з відповідача у справі.

У зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і понесені ним судові витрати, пов'язані із подачею ним апеляційної скарги в сумі 1515 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10018/0121 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державни ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10018/0121 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про стягнення сум інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми заборгованості скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10018/0121 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» інфляційні втрати в сумі 344 грн. 78 коп. та 3% річних в сумі 98 грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10018/0121 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» понесені судові витрати в сумі 1515 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -