15.04.2016 Єдиний унікальний номер 205/7539/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів-

В С Т А Н О В И В :

14.09.2015 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначила, що 20 жовтня 1990р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. 18 червня 2001 року шлюб між ними розірвано.

На теперішній час не працює, є інвалідом ІІ групи, внаслідок загального захворювання з 29.03.2000 року, безтерміново. Пенсія за інвалідністю отримує в сумі 1049 грн., інших джерел доходу немає, потребує матеріальної допомоги у звязку з погіршенням стану здоровя.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2001 року ОСОБА_2 сплачував на користь позивачки аліменти у розмірі 1/9 частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини встановленого неоподаткованого мінімального доходу, щомісячно до 01.04.2002 року, тобто до змін матеріального становища. Також у 2002 році за рішенням суду з відповідача були стягнуті аліменти до наступного обстеження. Після 2003 року відповідач добровільно, хоч і несистематично, надавав матеріальну допомогу.

Відповідно до довідки КЗ «Обласний клінічний центр Медико-соціальної експертизи «ДОР» №33 від 03.02.2016 року позивачці 29.03.2000 року встановлена ІІ група інвалідності від загального захворювання, безперервно до 2013 року. В 2013 році безстроково встановлена ІІ група інвалідності.

Відповідач працездатний, хоч і не працевлаштований офіційно, але має постійний дохід у розмірі 4000 грн.

На підставі вищевикладеного просить поновити строк позовної давності на подачу позову про стягнення аліментів на утримання непрацездатної колишньої дружини та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь та утримання ОСОБА_1 в розмірі 1000 грн., щомісячно.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили застосувати строки позовної давності.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1990 року, який розірваний рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2001 року. /а.с.38/.

Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1./а.с.45/

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0023145 від 28 березня 2013 року позивачці встановлена друга група інвалідності безстроково з 2013 року /а.с.7/. Позивачка отримує пенсію в середньомісячному розмірі 1049,00 гривень /а.с.8/.

Згідно свідоцтва про шлюб виданого Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 24 жовтня 2008 року ОСОБА_2 знаходиться в шлюбі з ОСОБА_6./а.с.37/

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається в Дніпропетровському національному університеті ім.. ОСОБА_8 на бюджетній основі, термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 р. /а.с.34,35/

ОСОБА_2 має на утриманні доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається та непрацездатну матір ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3./а.с.56/

При вирішенні спору суд керується нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України (в ред.1969 року).

Згідно ст.44 КпШС України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до положень статей 9,10,11 КпШС України (був чинним на час розірвання шлюбу між сторонами), встановлюється позовна давність. На вимоги, що випливають із шлюбних та сімейних відносин, позовна давність не поширюється, за винятком випадків, коли строк для захисту порушеного права встановлено законодавством України.

У випадках, передбачених статтею 9 цього Кодексу, позовна давність застосовується судом відповідно до цивільного законодавства, якщо інше не встановлено законом.

У тих випадках, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст.. 71ЦК України (1963 р.) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Також, відповідно до ст..257 ЦК України (2004р.) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. ст. 32 КпШС України (1970 р.) подружжя повинно матеріально підтримувати одне одного. В разі відмови в такій підтримці той з подружжя, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, а також дружина в період вагітності і протягом трьох років після народження дитини (у разі, коли дружина перебуває у відпустці по догляду за хворою дитиною, - навесь час перебування у такій відпустці, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку) мають право по суду одержувати утримання (аліменти) від другого з подружжя, якщо останній спроможний його надати. Це право зберігається і після розірвання шлюбу.

Один з розведеного подружжя, який потребує матеріальної допомоги, також має право на утримання, якщо він став непрацездатним протягом одного року після розірвання шлюбу. Якщо подружжя перебувало довгий час у шлюбних відносинах, суд вправі стягнути аліменти на користь одного з розведеного подружжя і в тому разі, коли він досяг пенсійного віку не пізніше п'яти років з моменту розірвання шлюбу.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2000 року стягнуто з ОСОБА_2 кошти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/9 частини від всіх видів заробітку, але не менше ? частини встановленого неоподаткованого мінімального доходу громадян, щомісячно, до 29 березня 2001 року або до зміни матеріального стану сторін, починаючи стягнення з 08 червня 2000 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2001 року стягнуто з ОСОБА_2 кошти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/9 частини від всіх видів заробітку, але не менше ? частини встановленого неоподаткованого мінімального доходу громадян, щомісячно, до 01 квітня 2002 року або до зміни матеріального стану сторін, починаючи стягнення з 23 квітня 2001 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2002 року стягнуто з ОСОБА_2 кошти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше ? частини встановленого неоподаткованого мінімального доходу громадян, щомісячно, до 01 квітня 2004 року або до зміни матеріального стану сторін, починаючи стягнення з 24 травня 2002 року.

Відповідачем було надано суду письмову заяву про застосування строку позовної давності.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами справи було розірвано 18 червня 2001 року, /а.с.46/ початок перебігу строку позовної давності мав місце з 01 квітня 2004 року тобто з дня закінчення строку стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1, отже строк позовної давності сплив 02 квітня 2007 року. Оскільки позивачка з 2004 року до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання не зверталася, а звернулася лише в вересні 2015 року, суд приходить до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові .

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов'язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків.

Судом встановлено, що позивачка має працездатну доньку, яка за законом зобовязана надавати матеріальну допомогу матері, яка стала непрацездатною.

Натомість відповідач проживає за рахунок тимчасових, нерегулярних заробітків та на утриманні має непрацездатну матір, доньку яка навчається та дружину яка на даний час не працює.

За таких обставин, підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання колишньої дружини, суд не знаходить.

Судові витрати вінести за рахунок держави у відповідності до вимог ст..88 ЦПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 57-61, 88, 208-210, 212- 215, ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку позовної давності та стягнення -відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г.Остапенко