Ухвала

іменем україни

2 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на неправомірну бездіяльність Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції з виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Житомирського районного суду від 24 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на його користь 876 грн 90 коп. Також заявник просив зобов'язати виконавчу службу виконати це судове рішення протягом 3 місяців.

ОСОБА_4 посилався на те, що бездіяльність виконавчої служби полягає у невжитті заходів, направлених на розшук боржників, арешту належного їм на праві власності житлового будинку, а також ненаданні відповідей начальником виконавчої служби на його скаргу.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із постановленням нової ухвали про задоволення його скарги.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, постановляючи оскаржувані ухвали, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_4 вимог, оскільки наявні матеріали свідчать про те, що під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було вжито ряд заходів з примусового виконання судового рішення, а тому вимоги скарги є необгрунтованими.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
І.К. Парінова О.В. Ступак

Колегія суддів: