справа №619/851/16-ц
провадження №2/619/655/16
РІШЕННЯ

іменем України

25 квітня 2016 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантье» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантье» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в сумі 45039,22 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що з урахуванням договорів факторингу ОСОБА_3 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Рантье» за кредитним договором №L01.188.34021 від 13.02.2015 року в сумі 45039,22 грн., з яких: 37281 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7758,22 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що з вимогами позовної заяви згодна, заперечень проти задоволення позову не має, справу просить розглядати у її відсутність.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити, справу просив розглядати у його відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до договору №L01.188.34021 від 13.02.2015 року ПАТ «Ідея Банк» надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 37281 грн.

31.12.2015 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Договір факторингу №31/12-2, у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів по кредитному договору №L01.188.34021 від 13.02.2015 року, право на одержання яких належить ПАТ «Ідея Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідно до виписки по особовому рахунку №4021.980 та розрахунком заборгованості станом на 11.02.2016 року ТОВ «ФК «Рантье» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_3 по кредитному договору №L01.188.34021 від 13.02.2015 року в сумі 45039,22 грн.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з кредитного договору №L01.188.34021 від 13.02.2015 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» надав ОСОБА_3 грошові кошти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За весь час користування кредитом ОСОБА_3 свої зобовязання не виконувала та не сплатила суму заборгованості по кредиту та відсотках.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги про стягнення боргу за кредитним договором, оскільки ОСОБА_3 не виконала умови договору та не повернула запозичені нею кошти.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантье» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантье» заборгованість за кредитним договором у розмірі 45039,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантье» судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок