Справа №: 398/5815/15-ц
"12" квітня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
головуючого Крімченко С.А.
при секретарі Шульги Н.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання її втратившою право користування жилим приміщенням. Мотивує тим, що вона являється власником будинку №82 по вул.. Паризької комуни в смт. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області на підставі свідоцтва про право власності від 07.06.2013 року . В будинку зареєстрована, але не проживає з серпня 2013 року її онука ОСОБА_2 , відповідач по справі. Вона вимушена сплачувати комунальні послуги і за відповідача , як за додаткового члена сім ї , не може належним чином розпорядитись своєю власністю.
В судове засідання позивач не з» явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність , позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з» явилася , про час розгляду справи повідомлена належним чином.Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою».
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57 цс 11.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім ї без поважних причин понад 1 рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником будинку №82 по вул.. Паризької комуни в смт. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області на підставі свідоцтва про право власності від 07.06.2013 року . В будинку зареєстрована, але не проживає з серпня 2013 року її онука ОСОБА_2 , що підтверджується актом від 9 грудня 2015 року, складеним за участю сусідів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, завіреного секретарем Новопразької селищної ради ОСОБА_6, а також довідкою №3371 від 9.12.2015 року Новопразької селищної ради. Наявність факту реєстрації відповідача в даному будинку змушує позивача сплачувати комунальні послуги і за відповідача як за додаткового члена своєї сімї., перешкоджає належним чином користуватися належним їй будинком. Тому суд вважає за можливе визнати відповідача втратившою право користування будинком №82 по вул. Паризької комуни в смт. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області .
Керуючись наведеним та ст.ст.319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 209, 215 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування будинком №82 по вул. Паризької комуни в смт. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області .
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано відповідачем протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя