Єдиний унікальний номер 243/532/16-ц Номер провадження 22-ц/775/770/2016
Головуючий у 1 інстанції: Профатило П.І. Єдиний унікальний номер 243/532/16-ц
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/770/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Гапонова А.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що відповідно до укладеного 21.01.2013р. договору без номера, який складається із заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів банку», відповідач отримав кредит у розмірі 1 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Відповідач неналежно виконував зобов'язання за договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12 311,92 грн., яка складається з наступного: 1 207,70 грн. заборгованість за кредитом, 7 344,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 700 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 562,47 грн. штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути заборгованість у вказаному розмірі та понесені ним судові витрати в сумі 1 378грн..

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 21.01.2013р. у розмірі 1 204, 70 грн., та судовий збір в сумі 1 378 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами, комісією та штрафів і ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що на обґрунтування заявлених вимог до позовної зави була додана власноруч підписана відповідачем анкета - заява від 21.01.2013р. про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту з первинно визначеною сумою 1 500 грн., цього доказу суд не спростував, отже порушив ст.ст. 58-60 ЦПК України. Суд не обґрунтував свій висновок про те, що анкета - заява не визнається ним договором у розумінні ст. 626 ЦК України, не навів жодного положення чинного цивільного законодавства, якому суперечить або не відповідає вказана анкета - заява. Керуючись висновком Верховного Суду України суд не врахував, що Верховний Суд України до правовідносин по справі, що була предметом його розгляду, положення ст. 634 ЦК України не застосував, отже, справи не є тотожними. Суд неправомірно вважав, що кредитний договір, за яким стягується заборгованість, не є договором приєднання, який врегульовано положеннями ст. 634 ЦК України, оскільки цим положенням закону не встановлено та/або не передбачена вимога про підписання сторонами договору приєднання стандартних форм, до яких приєднується позичальник, у даному випадку це Умови і Правила надання банківських послуг, якими регулюються правовідносини сторін. Також суд порушив принцип диспозитивності цивільного процесуального права, оскільки вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_1 у стосунках з банком, які виникли на підставі анкети - заяви від 21.01.2013р. без отриманих від нього заперечень проти заявлених до нього банком вимог, а також заперечень щодо неотримання ним і його незгоди з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які долучені до матеріалів справи та якими врегульовані як проценти і комісія за користування кредитом, так і відповідальність позичальника за неналежне виконання договірних зобов'язань позичальника.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення - судових повісток кожному із сторін, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів та в частині стягнення судових витрат і ухвалити нове рішення про часткове задоволення цих вимог з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів суд виходив із того, що Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та зазначив, що така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 березня 2015р. у справі №6-16цс15.

З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального закону.

Із наявної у справі копії анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаної 21.01.2013р. відповідачем ОСОБА_1, вбачається, що він надав свою особисту інформацію та виявив бажання оформити на своє ім'я картку «Універсальну» з бажаним кредитним лімітом 1 500 грн.. У заяві, зокрема, зазначено, що він згоден з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www. privatbank.ua. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www. privatbank.ua.

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних) до 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, що слідує за датою виникнення заборгованості); базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) - 2,5%; розмір щомісячних платежів ( що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що слідує за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості = пеня (1)+пеня(2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору /30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) =1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.; штраф при порушенні строків платежів за будь - яким із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше, ніж на 120 днів - 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно з пунктами 1.1.2.5, 1.1.2.6, 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010р. №СП - 2010 - 256, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором; в разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктами 2.1.1.12.6, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 днів на рік, а також сплату штрафів при порушенні позичальником строків сплати платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той самий строк.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що відповідач отримав у позивача кредит на умовах, визначених у заяві та в Умовах та правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах банку, та неналежно виконував зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів за користування ним, у зв'язку з чим позивач обґрунтовано звернувся з даним позовом про стягнення заборгованості та суд правильно стягнув заборгованість за тілом кредиту в сумі 1 204, 70 грн., розмір заборгованості підтверджений розрахунком банку.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів суд виходив із того, що відповідач не підписував Умови і правила надання банківських послуг, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Однак, суд не дав оцінки заяві, підписаній позивачем 21.01.2013р., якою відповідач підтвердив, що ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, та що вони разом із заявою складають договір про надання банківських послуг. У даній справі ухвалене заочне рішення, відповідачем його позиція щодо позовних вимог взагалі не висловлювалась, будь - які його заперечення щодо того, що він не підписував Умови і правила надання банківських послуг у справі відсутні. Без з'ясування позиції відповідача суд безпідставно прийшов до висновку про те, що за відсутності між сторонами згоди щодо істотних умов договору кредитування між сторонами виникли інші зобов'язальні правовідносини, проте, суд не зазначив які саме правовідносини виникли між сторонами.

Посилання суду на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-16 цс 15 від 11 березня 2015р. у даному випадку є невірним. У вказаній справі відповідач заперечував проти пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, яким був встановлений збільшений строк позовної давності та посилався на те, що зміст цього пункту, зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника, містить розбіжності. У даній справі будь - яких заперечень відповідача проти позову та змісту договору немає.

Згідно з ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Підставою розгляду справи № 6-16 цс 15 від 11 березня 2015р. явилось неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї самої норми матеріального права, а саме частини першої статті 259 ЦК України, якою передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У даній справі питання щодо строку позовної давності не вирішувалось, тому суд безпідставно застосував вказану правову позицію Верховного Суду України.

Отже, рішення в частині відмови у позові про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає фактичним обставинам та вимогам матеріального і процесуального закону.

Із заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку вбачається, що сторони домовились про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та із сплатою пені та штрафів у разі не виконання умов договору.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 30.11.2015р. заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором від 21.01.2013р. становить 12 311,92 грн., яка складається з наступного: 1 207,70 грн. заборгованість за кредитом, 7 344,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 700 грн. заборгованість за пенею та штрафом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 562,47 грн. (процентна складова).

Суд стягнув заборгованість за кредитом в сумі 1 207, 70 грн. та рішення у цій частині не оскаржене.

Слід стягнути заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 7 344, 75 грн., оскільки плата за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом передбачена договором та не сплачена відповідачем у повному обсязі.

Вимоги про стягнення пені та штрафів підлягають задоволенню частково, а саме слід стягнути пеню за період до 14.04.2014р., а у задоволенні вимог про стягнення пені після вказаного періоду та штрафів слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року

№ 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» с. Привілля (Привільська сільська рада) Слов'янського району віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Тому банк був зобов'язаний скасувати пеню та штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором з 14 квітня 2014р..

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, пеня нарахована щомісячно, у тому числі після 14 квітня 2014р.. На підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» слід стягнути пеню, нараховану до 14 квітня 2014р. в сумі 700 грн., в частині вимог про стягнення пені з 14 квітня 2014р. по 30.11.2015р. у розмірі 2000 грн. (2 700 грн. - 700 грн.) слід відмовити.

Також не підлягають стягненню штрафи у розмірі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 562,47 грн. (процентна складова), які нараховані на час звернення з позовом, тобто після 14 квітня 2015р..

Оскільки позовні вимоги задовольняються частково, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог в сумі 1035, 29 грн. ( 75,13% від 1378 грн.).

Згідно з п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів та в частині стягнення судових витрат.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 21.01.2013р. станом на 30 листопада 2015р. в сумі 7 344,75 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 2 000 грн. заборгованість за пенею, всього 9 344, 75 грн. (дев'ять тисяч триста сорок чотири гривні сімдесят п'ять копійок).

В задоволенні вимог про стягнення пені за період до 14.04.2014р. в сумі 700 грн. та штрафів в сумі 1 562,47 грн. відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в сумі 1035, 29 грн. (одна тисяча тридцять п'ять гривень двадцять дев'ять копійок).

У іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: