Справа № 465/6372/13 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/2723/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Кабаля І.І.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 05 липня 2013 року у справі за скаргою ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області на постанову державного виконавця про відмову у відкритті провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05 липня 2013 року відмовлено у відкритті провадження.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що він подав до Франківського районного суду м. Львова скаргу на постанову від 20.12.2012 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, в порядку Розділу VII Судовий контроль за виконанням судових рішень ЦПК України. Звертає увагу, що частиною 2 ст. 384 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 05 липня 2013 року скасувати.

Представник Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи було повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2 а.с. 13), про причини неявки суд не повідомлено та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відмовляючи у відкритті провадження у розгляді скарги ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що зазначений спір повинен розглядатися за правилами і в порядку встановленого кодексом адміністративного судочинства України.

Однак колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить визнати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 20.12.2012 року незаконною; визнати бездіяльність посадових осіб відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Львівській області неправомірною; зобовязати посадових осіб управління ДВС ГУЮ у Львівській області виконати рішення суду у відповідності з вимогами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (а.с.1-2)

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, якою керувався суд першої інстанції, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Розгляд судами скарг у порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України, є однією з форм судового контролю за виконанням судових рішень, виконання яких є складовою частиною цивільного процесу.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що розгляд судами скарг у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, є однією з форм судового контролю за виконанням судових рішень, виконання яких є складовою частиною цивільного процесу, оскільки провадження у справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень.

У звязку із цим скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ. Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби України, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, у розумінні статті 383 ЦПК є діями цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 подав скаргу на дії ДВС по виконанню рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби у Франківському районі ЛМУЮ про відшкодування моральної шкоди.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимоги скаржника щодо визнання постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 20.12.2012 року незаконною підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства за правилами розділу VІІ ЦПК України.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Вищенаведена правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-3077цс15 та 16 березня 2016 року у справі 6-30цс16, які в силу вимог ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх суддів України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а питання про відкриття провадження передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Пунктом 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 05 липня 2013 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_3