Справа № 459/381/16 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4859/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді Берези В.І., суддів: Копняк С.М., Ванівського О.М., за участю секретаря судового засідання Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 29 квітня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на протиправну бездіяльність державного виконавця,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області щодо несвоєчасного встановлення частки держави у статутному фонді ДП «Львіввугілля» та місце відкриття його рахунків. В решті скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Степова», просить таку скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити. Вважає ухвалу такою, що винесена з порушенням норм матеріального права. Обгрунтовує апеляційну скаргу тим, що виконавчий лист, виданий Червоноградським міським судом Львівської області 10.09.2014 року, про стягнення в користь ОСОБА_2 з ДП «Львіввугілля» 11000, 00 грн. моральної шкоди був приєднаний до зведеного виконавчого провадження №39078308 про стягнення з ДП «Львіввугілля». Посилаючись на Закон України «Про виконавче провадження», «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», Постанову Кабінету Міністрів України «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015 році», зазначив про те, що ДП «Львіввугілля» є боржником у зведеному виконавчому провадженні та належить до вугледобувних підприємств, а тому дане виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню.

В судове засідання апеляційної інстанції з`явився представник апелянта ОСОБА_3, інші особи, які беруть участь у справі не з`явилися, а тому згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України, справу розглянуто у їхній відсутності.

Перевіривши матеріали справи, пояснення представника апелянта в підтримання вимог апеляційної скарги, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось, або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцемвідповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів з примусового виконання рішення та провести виконавчі дії протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Враховуючи ту обставину, що з часу відкриття виконавчого провадження (22.12.2014 року) до винесення постанови про повернення стягувачу виконавчого документа (31.12.2015 року), суд дійшов висновку про доведеність факту бездіяльності державного виконавця щодо невстановлення частки держави в статутному фонді ДП «Львіввугілля» та місце відкриття його рахунків, чим порушив право стягувача на швидкий, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», строк виконання рішення суду.

З висновком суду погоджується і колегія суддів.

Як встановлено судом першої інстанції, в провадженні ВДВС Сокальського РУЮ Львівської області перебував виконавчий лист №459/5699/13-ц, виданий Червоноградським міським судом Львівської області, від 10.09.2014 року, про стягнення з ДП «Львіввугілля» на користь ОСОБА_2 11000,00грн. на відшкодування моральної шкоди.

Постановою державного виконавця ВДВС Сокальського РУЮ Львівської області від 22.12.2014 року відкрито виконавче провадження по виконанню даного виконавчого листа та постановою від 30.12.2014 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з його передачею і ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області у зведене виконавче провадження.

Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області від 03.03.2015 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа з примусового виконання виконавчого листа №459/5699/13-ц у звязку з тим, що обставини, викладені в постанові про закінчення виконавчого провадження державного виконавця ВДВС Сокальського РУЮ, не можуть бути підставою для закінчення виконавчого провадження.

Повторно, 30.03.2015 року, постановою державного виконавця ВДВС Сокальського РУЮ Львівської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Червоноградським міським судом Львівської області ухвалою від 21.03.2016 року було витребувано у ВДВС Сокальського РУЮ копії матеріалів виконавчого провадження № 47029138, відкритого на підставі виконавчого листа № 459/5699/13-ц для огляду в судовому засіданні, яка не була виконана, листом суду від 11.04.2016 року ВДВС надіслано вимогу про виконання вищевказаної ухвали, яка теж залишена без реагування.

Судом першої інстанції взято до уваги і лист Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 17.07.2015 року № К-592/09, яким, як зазначає суд, начебто 12.06.2015 року скеровано пакет документів на реалізацію арештованого транспорту боржника, але відсутні відомості про їх реалізацію.

Крім того, встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Сокальського РУЮ від 31.12.2015 року виконавчий лист № 459/5699/13-ц повернуто стягувачу, так як державний виконавець не може звернути стягнення на кошти боржника на рахунках, відкритих в органах Казначейства, а також, посилаючись на вимоги Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», яким встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка майна становить не менше 25 %, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що державний виконавець несвоєчасно та не в повному обсязі вчиняв виконавчі дії з виконання виконавчого листа №459/5699/13-ц, що вказує на його бездіяльність. Зокрема, як вірно зазначив суд першої інстанції, в період з часу відкриття виконавчого провадження (22.12.2014 року) до винесення постанови про повернення стягувачу виконавчого документа (31.12.2015 року) не встановив частки держави в статутному фонді ДП «Львіввугілля» з метою з`ясування, чина боржника поширюється мораторій на примусову реалізацію майна, та не встановив місце відкриття його рахунків, чим порушив право стягувача на швидкий, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», строк виконання рішення суду.

Крім того, державним виконавцем не звернуто увагу на Постанову КМ України №271 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015 році» та не з`ясовано, чи відносяться відокремлені підрозділи боржника до об`єктів приватизації, чи підлягає зупиненню виконавче провадження.

Щодо доводів апелянта в частині необхідності скасування ухвали суду з підстав належності відокремлених підрозділів боржника до об`єктів приватизації, то такі не заслуговують на увагу, оскільки вказують на бездіяльність державного виконавця з невстановлення обставини щодо необхідності зупинення виконавчого провадження, що має наслідком визнання бездіяльності протиправною, а не навпаки

Враховуючи наведене, ухвала суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст. 313,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 29 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_4