У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області на рішення апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року, яке було залишено в силі апеляційною та касаційною інстанціями, визнано протиправним та скасовано наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області від 26 вересня 2014 року № 187-к «Про звільнення ОСОБА_2 з 30 вересня 2014 року з посади заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області та поновлено ОСОБА_2 на посаді. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 10 910 грн 02 коп. підлягало негайному виконанню. Станом на 05 жовтня 2015 року рішення суду не виконано, тобто не поновлено його на роботі. Позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 лютого 2015 року по 23 листопада 2015 року у розмірі 95 480 грн 96 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 104 тис. грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 лютого 2015 року по 23 листопада 2015 року у розмірі 71 322 грн без виключення сум відрахування на податки.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач після ухвалення рішення про його поновлення на роботі жодного разу не підтвердив власну волю та готовність до виконання функцій, обумовлених трудовим договором, не виявив бажання поновитися на роботі, не звернувся до органів виконавчої служби про примусове виконання рішення, а тому затримка виконання судового рішення про поновлення на роботі виникла не з вини відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в цій частині ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню, а відповідач до цього часу не виніс відповідного наказу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов