Справа № 357/2570/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 квітня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачки ОСОБА_2 та посилалася на те, що позивачка, є любителем котів і займається їх селекційним розмноженням. У звязку з цим, в інтернет магазині позивачка знайшла оголошення, що притулок кішок МІLК&НONЕY займається селекцією та продажем кішок породи Гімалайський Перситський. Звязавшись по телефону, який був зазначений в інтернет магазині притулку кішок МІLК&НONЕY особа, яка представилась ОСОБА_2, повідомила що бажана порода є в наявності і ціна за одне котеня становить 1500,00 грн., ціна позивачку влаштовувала, однак після тривалого спілкування позивачку повідомили, що у котеняти наявний дефект, у звязку з цим, ціну було домовлено у розмірі 1000,00 грн. Враховуючи той факт, що усі умови та порода котеняти позивачку повністю влаштовувала, позивачка погодилася. ОСОБА_2 по телефону повідомила позивачку, що після оплати позивачкою 1000,00 грн. через місяць позивачці буде вислано вибране нею котеня, так як воно ще було зовсім маленьке, після чого нею на електронну пошту позивачки було повідомлено банківський рахунок №327432 на який позивачка повинна була вислати зазначену суму. 09.04. 2014 року на зазначений рахунок на імя ОСОБА_2, позивачкою було перераховано 1000,00 грн. Однак після того, як пройшов обумовлений місячний строк та здійснено перевод суми оплати товару, ОСОБА_2 повідомила, що котеня можливо продати тільки за попередньою ціною 1500,00 грн. Відповідно, цей факт обурив позивачку, і вона відповіла ОСОБА_2, що в такому разі остання повинна повернути сплачені позивачкою грошові кошти, оскільки домовленість була саме про продаж котеняти за ціною 1000,00 грн., на що ОСОБА_2 зазначила, що поверне кошти, коли отримає завдаток від нових покупців. Після тривалого часу очікування, позивачка телефонувала ОСОБА_2 та нагадала про її зобов'язання на що та знову повідомила, що поверне кошти після продажу котеняти. Однак до цього часу грошові кошти позивачці так і неповернені. А тому позивачка змушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачка просила в судовому порядку стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000,00 гривень - основного боргу, 5284,93 грн. - три проценти річних від простроченої суми, 500 гривень - моральної шкоди, а також судові витрати.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, а також просила стягнути з відпові дачки на її користь судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.; 30 грн. за надання правової допомоги; 17,88 грн. за оплату цінного листа на адресу суду; 300,00 грн. за проживання у ФОП ОСОБА_3 з 25.04.2016 року по 26.04.2016 року; 93,45 грн. за проїзд з м. Вінниця до м.Біла Церква 25.04.2016 року.

Відповідачка до суду не з»явилася, про день і час розгляду справи була належним повідомлена, причини неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідачки відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка у суді.

Заслухавши пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перевела ОСОБА_2 09.04.2014 року особисті кошти в сумі 1000,00 гривень. Наведене під тверджується копіями дублікатів квитанцій ПриватБанк №0 від 09.04.2014 року /а.с.6,7/.

З відповіді заступника начальника Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області на ім»я ОСОБА_1 від 26.06.2014 року вбачається, що 06.06.2014 року ОСОБА_1 зверталася до Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області з приводу невиконання умов усної домовленості по купівлі домашньої тварини і під час розгляду звернення усі факти в ньому перевірено та його розгляд завершено. Ознаки, які б свідчили про вчинення відносно ОСОБА_1 кримінального правопорушення не виявлено, ОСОБА_1 роз»яснено, що відносини, які виникли класифікуються, як цивільно-правові та можуть бути вирішені шляхом переговорів між сторонами, або зверненням однієї зі сторін до суду. Наведене підтверджується відповіддю заступника начальника Вінницького міського відділу УМВС Украї ни у Вінницькій області на ім»я ОСОБА_1 від 26.06.2014 року.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встанов леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/.

Згідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і опла тити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможли вість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встанов леного індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди.

Так у вказаній статті зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового вішко дування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовує ться одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не надала до суду належні та безспірні докази згідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України на підтвердження того, що між нею та ОСОБА_2 був укладений в квітні 2014 року договір купівлі-продажу котеняти породи Гімалайський Перситський згідно якого ОСОБА_2 зобов»язувалася продати ОСОБА_1 котеня породи Гімалайський Перситський за 1000,00 грн. та передати вказане котеня через місяць після сплати вказаних коштів, а ОСОБА_1 зобов»язувалася купити котеня породи Гімалайський Перситський та сплатити ОСОБА_2 1000,00 грн. а також отримати вказане котеня через місяць після сплати вказаних коштів.

Позивачка ОСОБА_1 також не надала до суду належні та безспірні докази на підтверд ження того, що вона сплатила ОСОБА_2 на виконання договору купівлі-продажу котеняти породи Гімалайський Перситський 1000,00 грн.

Як роз»яснено в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Суд не приймає до уваги надані позивачкою роздруківки фото котенят відправлені з мобільної пошти MaiI.RU /а.с.8-11/, оскільки суд вважає, що вищевказані роздруківки не є належними доказами у справі.

Суд не приймає до уваги копії дублікатів квитанції №0 від 09.04.2014 року ПриватБанка /а.с. 6,7/ відповідно до яких ОСОБА_1 перевела ОСОБА_2 1000,00 грн., оскільки з вказаних дублікатів вбачається, що призначення платежу ОСОБА_1 - перевод особистих коштів, і з вказаних дублікатів квитанцій не вбачається, що ОСОБА_1 09.04.2014 року здійснила перевод 1000,00 грн. відповідно до договору купівлі-продажу укладеного між нею та ОСОБА_2 щодо придбання ОСОБА_1 котеняти породи Гімалайський Перситський.

Відповідно до ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

В п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14 роз»яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга

статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.

Суд вважає, що позивачка не довела свого позову щодо порушення її прав, що є її обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивачці слід відмовити у задоволенні її позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. основного боргу, 5284,93 грн. три проценти річних від простроченої суми, 500 грн. моральної шкоди, оскільки позов не доведений позивачкою в суді.

Суд також вважає, що позивачці необхідно відмовити у стягненні з відповідачки на користь позивачки судових витрат, а саме: сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.; 30 грн. за надання правової допомоги; 17,88 грн. за оплату цінного листа на адресу суду; 300,00 грн. за проживання у ФОП ОСОБА_3 з 25.04.2016 року по 26.04.2016 року; 93,45 грн. за проїзд з м. Вінниця до м.Біла Церква 25.04.2016 року.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 3,15,23,509,525,526,530,610,611,625,629,655,693, 698 ЦК України, керуючись ст.ст. 3,10,11,60,84,88,212-215,224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення суду для позивача може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача про перегляд судового рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_4