ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2500/16-ц
провадження № 2/753/3011/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Киева в складі

головуючого судді Кириченко Н.О.

за участі секретаря Олійник М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа ОСОБА_5 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов"язання не чинити перешкоди у користуванні ним, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в Дарницький районний суд м. Києва з позово до відповідача, за участю третьої особи, в якому просили суд вселити позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1, встановити порядок користування житловим приміщенням - квартирою № АДРЕСА_1, закріпивши за позивачами право користування кімнатою площею 13,0 кв.м., та зобов'язати відповідача не чинити їм перешкод у користуванні виділеною позивачам кімнатою і підсобними приміщеннями в квартирі № АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог зазначено про те, що спірна квартира АДРЕСА_2 належить позивачам, відповідачу та третій особі на праві свідоцтва про спадщину в рівних частинах. Позивачам на підставі свідоцтва про спадщину належить 1/3 частина вказаної квартири.

ОСОБА_5 належить 1/3 частина квартири на праві свідоцтва про спадщину та виділено у користування окрему кімнату площею 21,2 кв.м., на яку відкрито окремий особовий рахунок. ОСОБА_4 належить 1/3 частина квартири на праві свідоцтва на спадщину. Відповідач займає дві суміжні кімнати 13.0 кв.м. та 10,7 кв.м.

Відповідач створює перешкоди в у користуванні жилим приміщенням позивачам, не надає позивачам ключів від вхідних дверей, двері кімнати, площею 10,7 кв.м., демонтував без згоди співвласників, що створює непереборні перешкоди в користуванні належним позивачам житловим приміщенням.

Позивачі неодноразово зверталися до відповідача та його родичів з пропозицією купити їх частину, якщо він так сильно не бажає впускати позивачів у житлове приміщення, в якому 1/3 частина належить саме позивачам на праві приватної власності, але вони відмовлялися, у зв"язку з чим і була подана до суду дана позовна заява.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити заявлені вимоги, а також стягнути з вдіповідача понесені судові витрати.

Представники відповідача в судовому засідання щодо задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що вказані позовні вимоги вже були предметом спору між сторонами ОСОБА_7, яка була матір"ю позивачів, та відповідачем, і згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2010 року у справі № 2-3895/2010 в задоволенні позову було відмовлено. Надати згоду на користування кімнатою 13,0 кв.м. відповідач не має можливості, так як це кімната, в якій проживає саме він з 2006 року, а прописаний в квартирі з 2004 року. Право проживання і користування кімнатою 13,0 кв.м. було встановлено після отримання спадщини після покійної ОСОБА_8 Ця кімната зв"язана спільним входом з кімнатою 10,7 кв.м. Відповідач людина похилого віку, за своїм фізичним станом потребує стороннього догляду. В квартирі відсутнє гаряче водопостачання та відсутнє приміщення для ванної кімнати, так як не передбачено технічними можливостями. У позивачів є інше житло, в якому вони постійно проживають.

Щодо вселення, то позивачі з мометну набуття права власності на 1/3 частину спільної квартири не претендували і не мали таких намірів вселятися в квартиру без належних умов, не сплачували за комунальні послуги та платежі по утриманню прибудинкової території.

Крім того, зазначили про те, що позивачами не надано жолних доказів щодо того, що їм не дають можливості користуватися спірним приміщенням.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Спірною є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 60,4 кв.м., яка складається з трьох кімнат, площею 44,3 кв.м.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками 1/3 частини вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину. ОСОБА_5 належить 1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про спадщину та виділено у користування окрему кінату площею 21,2 кв.м., на яку відкрито окремий особовий рахунок. ОСОБА_4 належить 1/3 частина квартири також на підставі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини не заперечувалися сторонами у судовому засіданні.

Як вбачається з копії технічного паспорту на вказану квартиру, ізольованою є кімната площею 21,2 кв.м. Кімнати площею 13,0 кв.м. та 10,7 кв.м. є суміжними, тобто вхід з коридору є лише в кімнату площею 13,0 кв.м., через яку є вхід в кімнату площею 10,7 кв.м.

Позивачі у спірній квартирі не проживають та зареєстровані за іншими адресами, що також було встановлено у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

З викладеного вбачається, що співвласнику може бути виділене лише відособлене жиле приміщення - кімната в квартирі, і не може бути виділена окремо в користування частина кімнати або кімната, зв"язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення.

Оскільки кімнати площею 13,0 кв.м. та 10,7 кв.м. пов"язані спільним входом і не є ізольованими одна від одної, то виділення в користування позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кімнати площею 13,0 кв.м. є неможливим, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 зазначеної статті встановлює принцип непорушності приватної власності.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 Цивільного Кодексу України визначено: власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивачі не мають змоги користуватися належним їм майном, оскільки відповідач чинить перешкоди у користуванні вказаним майном, не дає ключів від вхідних дверей, без згоди співвласників демонтував двері кімнати площею 10,7 кв.м.

Враховуючи вищенаведене, суд вирішує задовольнити позов частково та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачам у користуванні спірною квартирою, вселити їх у кімнати площею 13.0 кв.м. та 10.7 кв.м., оскільки позивачам на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сплачений ними судовий збір.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58 - 60, 88, 209, 212 - 218 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 355, 356, 358, 391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1, а саме у кімнати площею 13.0 кв.м. та 10.7 кв.м. .

Зобов"язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у користуванні 2/3 частинами квартири АДРЕСА_1, що перебуває у їхній спільній частковій власності .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 - 551.20 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 551.20 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: