Доповідач: Папоян В.В. номер провадження 22-ц/775/912/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Папоян В.В.

суддів: Гапонова А.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря: Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності на ? частину житлового будинку на обґрунтування якого зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 грудня 1989 року йому на праві власності належить ? частина житлового будинку АДРЕСА_1. Власник іншої частки будинку - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відповідачі, які є спадкоємцями після його смерті, фактично спадщину прийняли, але свідоцтва не отримали, спадковим майном не цікавляться. Він з їх дозволу став користуватися усім будинком, здійснював ремонт, ніс витрати по його утриманню.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. На обґрунтування посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема вважає, що він тривалий час добросовісно, відкрито користувалася спірним майном, тому судом помилково зроблено висновок про відсутність підстав для визнання за ним права власності в порядку набувальної давності на ? частину будинку.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи апеляційної підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове.

Інші особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді справи визнано встановленим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 грудня 1999 року позивачу на праві власності належить ? частину будинку АДРЕСА_1 жилою площею 32,6 кв. м з господарськими спорудами: літня кухня, сарай, вбиральня, гараж, колодязь, огорожа які розташовані на земельній ділянці розміром 500 м. Та починаючі з 29 вересня 1998 року по 13 листопада 2002 року ОСОБА_1 був зареєстрований за вказаною адресою.

Відповідно до відповіді КП БТІ м.Красноармійська до 01 січня 2013 року ? частина будинку АДРЕСА_2 належала ОСОБА_1

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок розмір часток ОСОБА_1 та ОСОБА_4 складає ? частина у кожного.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого виконкомом Білозерської міської ради м.Добропілля ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкоємцями після його смерті є його дружина ОСОБА_2

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо речових прав та права власності на вказаний будинок відсутні.

За таких обставин, відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що визнання права власності за набувальною давністю можливе лише при сукупності обставин, а саме добросовісності, тривалості безперервності, відкритості та законності володіння майном, що позивачем не доведено.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги оскільки відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном-протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Зі змісту зазначених норм убачається, що при вирішенні питання про набувальну давність суд має враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна, тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач як незаконний володілець, протягом всього часу повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, та він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Тобто позов про право власності за давністю володіння не може пред'являти законний володілець, тобто особа яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна. У такого володільця право власності на чуже майно має похідний та обмежений характер.

Зі змісту позовної заяви убачається, що ОСОБА_1 користується спірним майном з відома спадкоємців, які фактично прийняли спадщину. Тому висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування положень ст.. 344 ЦК України є обґрунтованими.

Крім того, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив визнати в порядку набувальної давності право власності на жилий будинок загальною площею 45 кв. м з господарськими спорудами: літня кухня, три сараї, вбиральня, гараж, колодязь, огорожу та ворота, тоді як з матеріалів справи убачається, що на час отримання права власності позивачем зазначений будинок мав інші технічні характеристики та позивачем не надано доказів, що спірне домоволодіння не є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, але позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність позовних вимог і правильно відмовив у задоволені позову. Посилання в скарзі на неповне з'ясування судом обставин справи, неспроможні, і таких обставин позивачем не вказано. Посилання на те, що він користується спірним будинком тривалий час не мають у даному випадку правового значення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, які не спростовують правильні правові висновки суду тому апеляційна скарга підлягає відхиленню як необґрунтована, а рішення суду підлягає залишенню без змін як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: