АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3867/16 Справа № 201/6214/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Батманова В. В. Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Єлізаренко І.А. Свистунової О.В.

При секретарі - Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", Державного підприємства "Національні інформаційні системи" про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ "Комерційний банк "Надра", ДП "Національні інформаційні системи" про визнання дій неправомірними відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2005 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та позивачем був укладений кредитний договір № 8/2005/840-К/256-А, згідно якого останньому були надані грошові кошти в сумі 6 576,24 доларів США для придбання транспортного засобу марки ВАЗ - 21099 (а.с. 11-14).

Одночасно з укладенням кредитного договору в забезпечення його виконання між ним та банком був укладений договір застави 256-А від 07.10.2005, предметом якого був автомобіль марки ВАЗ 210990-20, рік випуску 2005, колір - сріблястий, заводський номер кузова НОМЕР_1, тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований Дніпропетровським МРЕВ 2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 07.10.2005, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, виданого тим же МРЕВ 07.10.2005(а.с. 15-16).

ОСОБА_2 порушував положення кредитного договору в частині обов'язків по поверненню кредиту в визначеному розмірі і строки та своєчасній сплаті процентів за користування ним, банком неодноразово повідомлялось про необхідність виконати взяті на себе зобов'язання, як позичальника за кредитним договором, проте вказані вимоги ОСОБА_2 не було виконано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а також з того, що Держінформ'юстом та його регіональними філіями, як реєстраторами Державного реєстру, виконувалася лише механічна функція по внесенню та виключенню до/з Державного реєстру записів про обтяження на підставах, передбачених відповідними нормативно - правовими актами. При цьому, Держінформ'юст та його філії під час виконання функцій реєстратора не наділені повноваженнями щодо здійснення правової оцінки відомостей, що містяться у заявах, у зв'язку із чим внесення Держінформ'юстом до державного реєстру відомостей про обтяження рухомого майна за № 14262774 було здійснене в межах повноважень та у повній відповідності до вимог законодавства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо пропуску строку позовної давності банком в частині вимог про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не стосуються предмету даного судового розгляду.

Посилання апеляційної скарги позивача на те, що обтяження його автомобіля повинно бути знято як таке, що перешкоджає йому у праві власності на майно не може бути прийняте до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦПК України, право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст.ст. 598, 599 ЦПК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 було надано кредит на придбання автомобіля на строк і умовах передбачених договором.

Зобов'язання позичальника перед банком було забезпечено договором застави автомобіля.

ОСОБА_2 не повертав кредит в визначеному розмірі і строки та своєчасно не сплачував процентів за користування ним, банком неодноразово повідомлялось про необхідність виконати взяті на себе зобов'язання, як позичальника за кредитним договором, проте вказані вимоги ОСОБА_2 не було виконано.

Доказів наявності будь-яких підстав для припинення зобов'язання, які передбачені Главою 50 ЦПК України, ОСОБА_2 суду не надано.

Таким чином, основне зобов'язання за кредитним договором позивачем не виконано, докази його припинення в матеріалах справи відсутні, а тому і відсутні підстави для припинення забезпечувального обтяження рухомого майна.

Доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції позивач не надав і, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: