АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2793/16 Справа № 195/1571/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кондус Л. А. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Романюк М.М., Котушенко С.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

30 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_2 11.12.2007 року був укладений кредитний договір №б/н (заява позичальника), згідно умов якого відповідач отримала кредитну картку з встановленим кредитним лімітом 3200,00 грн. В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 31.10.2015 року, утворилась заборгованість, яка складається із тіла кредиту - 4818,64 грн. та відсотків за користування кредитом - 14994,83 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за відсотками за період з 31.10.2012 року по 31.10.2015 року у розмірі 11228,62 грн., а також судовий збір за подання позовної заяви.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_2 про стягненнязаборгованості відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 11 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3200,00 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 22,8 % на рік на суму залишку непогашеної заборгованості. Сторони укладали правочин шляхом підписання заяви. Невід'ємною частиною укладеного договору є, зокрема, умови та правила надання банківських послуг, з якими відповідачка була ознайомлена, про що свідчать її підписи під відповідним текстом вищевказаної заяви (а.с. 7). Платіжну картку ОСОБА_2 отримала 11 грудня 2007 року.

Пунктом 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на час укладення вказаного вище кредитного договору, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картку, їх вид та строк дії визначені в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням яких сторони укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору вважається дата відкриття рахунку, вказана в розділі «відмітки банку» заяви (а.с.9-13).

Згідно п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою, строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Відповідно до п. 5.4. Правил користування платіжною карткою, строк погашення кредиту по платіжним карткам без встановленого мінімального обов'язкового платежу, проводиться в наступному порядку: строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, тому, станом на 31 жовтня 2015 року, банком нарахована заборгованість за кредитним договором, яка складається з наступного: 4818,64 грн. - заборгованість по кредиту, 14994,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, що стверджується представленим розрахунком на а.с. 5 - 6.

Колегія звертає увагу, що позивач просить стягнути на свою користь лише заборгованість за відсотками за період з 31.10.2012 року по 31.10.2015 року у розмірі 11228,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та наявність, у зв'язку із цим, заборгованості перед банком.

Разом з тим, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що даний позов, пред'явлений до суду 30.11.2015 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції районного суду на позовній заяві (а.с. 2-4), подано з порушенням, без поважних причин, трирічного строку позовної давності, виходячи з наступного.

Із розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача, наданих позивачем в порядку виконання ухвали суду від 18.02.2016 року (а.с. 70 - 82), вбачається, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснила 17.11.2009 року. Строк дії картки, отриманої відповідачкою у зв»язку з укладенням даного кредитного договору, встановлений до липня 2011 року, що підтверджується довідкою про картку/рахунок наданою позивачем суду апеляційної інстанції, а тому, відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою, картка дійсна до 31 липня 2011 року. Згідно п. 5.4. Правил користування платіжною карткою, за даним договором встановлено строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Тому початком перебігу строку позовної давності в даному випадку є день, наступний за днем закінчення строку дії картки, тобто 01 серпня 2011 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 30 листопада 2015 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №6-103цс14 від 24.09.2014 року та є обов»язковою для суду у відповідності з вимогами ст. 360-7 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що строк дії даного кредитного договору не визначено, договір діє до цього часу і банк правомірно нарахував відсотки по жовтень 2015 року, - є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.

Колегія звертає увагу, що після спливу строку дії кредитної картки (липень 2011 року) банк за даним договором нової грошової суми відповідачу не надавав, нової пластикової картки не видавав, що стверджується представленими письмовими доказами та визнано представниками сторін у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Відповідачкою ОСОБА_2 19 січня 2016 року до суду першої інстанції, до винесення оскаржуваного рішення, подано заяву в якій вона просила застосувати позовну давність та відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з цим, у задоволенні позовних вимог (а.с.32-34).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги виконання відповідачем вимог ч.3 ст.267 ЦК України щодо подання заяви про застосування позовної давності; враховуючи, що про порушення свого права банк дізнався не пізніше 01.08.2011 року, а збільшена позовна давність домовленістю сторін, в обов»язковій письмовій формі, не передбачена, - місцевий суд ухвалив законне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв»язку з порушенням строку позовної давності без поважних причин.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, враховуючи положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді