У х в а л а

іменем україни

14 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

АмелінаВ.І., Дербенцевої Т.П., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 21 березня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, дітей від шлюбу не мають, спільне майно відсутнє. Після реєстрації шлюбу відповідач став проживати у її квартирі, проте спільне життя у сторін не склалося. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними припинилися з квітня 2015 року та на неможливість подальшого спільного життя і збереження шлюбу, просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_5, зареєстрований 21 березня 2015 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2016 року, позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та

ОСОБА_5, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 99.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на «ОСОБА_4», яке є її дошлюбним прізвищем.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК Українипідставою розірвання шлюбу є встановлення судом того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.

За статтею 24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положенням частин 3 та 4 статті 56 СК Україниза кожним з подружжя визнано право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, як і примушення до їх припинення, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із його доведеності.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін Т.П. Дербенцева О.В. Попович