Справа № 203/212/16-ц (2/201/1352/2016)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором про надання послуг, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 23 лютого 2016 за підсудністю з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором про надання послуг.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 23 жовтня 2015 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір про надання посередницьких послуг, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу послуги з пошуку обєкта нерухомості у відповідності з вимогами замовника, а також сприяти укладенню договору купівлі-продажу, а відповідач зобовязалась сплатити розмір винагороди у сумі еквівалентній 1350,00 доларам США двома частинами: до підписання договору та під час підписання договору між продавцем і замовником обєкта нерухомості: квартири АДРЕСА_1. На виконання умов даного договору відповідач сплатила позивачу еквівалент 600,00 доларів США. Договір купівлі-продажу зазначеної квартири був укладений 30 жовтня 2015 року, проте решту суми: еквівалент 750,00 доларів США ОСОБА_3 не виплатила ФОП ОСОБА_1, у звязку з чим останній звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_3 на корить позивача еквівалент 750,00 доларів США, що становить 19 237,50 грн., пеню відповідно до п. 5.3 укладеного між сторонами договору у розмірі 117,00 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязання, що становить 117,00 грн., а також інфляційні збитки у розмірі 265,22 грн.; а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (а. с. 2-4).

Позивач та представник інтересів позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що всі грошові кошти, належні до сплати відповідачем позивачу за умовами укладеного між ними договору, були виплачені у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторони позивача, пояснення відповідача, а також покази свідка, дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти:

23 жовтня 2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір про надання посередницьких послуг, а саме: з пошуку обєкта нерухомості у відповідності з вимогами замовника, а також щодо сприяння укладенню договору купівлі-продажу, а відповідач зобовязалась сплатити розмір винагороди у сумі еквівалентній 1350,00 доларам США двома частинами: до підписання договору та під час підписання договору між продавцем і замовником обєкта нерухомості: квартири АДРЕСА_1 (а. с. 7).

На виконання умов договору про надання посередницьких послуг від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_3 передала ФОП ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 600,00 доларів США, що вбачається з матеріалів справи, а також було визнано сторонами у судовому засіданні, а тому у відповідності ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 був посвідчений договір купівлі-продажу квартири № 9, розташованої в будинку № 100 по вул. Набережній Перемоги у м.Дніпропетровську, за умовами якого ОСОБА_3 набула право власності на вказану квартиру (а. с. 13).

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що працює агентом нерухомості в «Євро дім», здійснював підбір квартир ОСОБА_3, був присутнім при передачі грошових коштів ОСОБА_3 ОСОБА_1: двічі по 300,00 доларів США. Щодо решти винагороди у розмірі 750,00 доларів США сторони домовились, що цю частину винагороди відповідач сплатить після отримання ключів від квартири, проте в подальшому свідку зателефонував хлопець ОСОБА_3 та повідомив, що ключів від квартири не потрібно, а посередницькі послуги оплачені у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 902 ЦК України у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 5.4 укладеного між сторонами 23 жовтня 2015 року договору визначено, що в разі невиконання замовником п 4.3 даного договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 3-х% від вартості винагороди за кожен день прострочення.

Пунктом 4.3 договору передбачена сплата замовником виконавцю винагороди у розмірі еквівалентному 1350,00 доларам США.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, вирішуючи вимоги позивача до відповідача, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання замовником ОСОБА_3 зобовязань за договором про надання посередницьких послуг від 23 жовтня 2015 року у розмірі 750,00 доларів США, натомість посилання відповідача на виплату у повному обсязі (1350,00 доларів США) позивачу грошових коштів за даним договором не знайшли підтвердження в ході судового розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог, у звязку з чим та враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 5.3 укладеного між сторонами договору вважає за можливе задовольнити їх у повному обсязі.

Роблячи такий висновок, суд також виходить з того, що період прострочення сплати винагороди становить 30 жовтня 2015 року 12 січня 2016 року, а розмір заборгованості 19 237,00 грн. (еквівалент 750,00 доларів США).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 901, 902 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 131, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 19 237,50 грн. (еквівалент 750,00 доларів США), пеню відповідно до п. 5.3 укладеного між сторонами 23 жовтня 2015 року договору у розмірі 117,00 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязання, що становить 117,00 грн., а також інфляційні збитки у розмірі 265,22 грн., а разом 19 736 (девятнадцять тисяч сімсот тридцять шість) грн. 72 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

ОСОБА_6 Черновськой