Категорія 55Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого судді Панасюка О.С., суддів Шемети Т.М., Зайцева А.Ю., з участю секретаря Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Колективного підприємства «Зварювальна лабораторія» про стягнення недоплаченої заробітної плати за апеляційною скаргою Колективного підприємства «Зварювальна лабораторія» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2016 року,

встановила:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що працює на посаді інженера-дефектоскопіста в Колективному підприємстві (далі КП) «Зварювальна лабораторія». За травень, липень та серпень 2015 року він отримав заробітну плату у значно меншому розмірі ніж звичайно, а з розшифрування по заробітній платі виявив, що з неї були здійснені відрахування: за травень 2015 року у розмірі 4476,39 грн, за липень 2015 року 2441,21 грн, за серпень 2015 року 1156,03 грн. Вважав такі відрахування безпідставними, відтак просив стягнути з відповідача 8073,63 грн. недоплаченої заробітної плати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з КП «Зварювальна лабораторія» на користь ОСОБА_2 8073,63 грн недоплаченої заробітної плати та 487,20 грн судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі КП «Зварювальна лабораторія», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що за розрахунковими листами про нараховану зарплату ОСОБА_2 (а. с. 3) та розрахунковими відомостями заробітної плати (а. с. 94 105) за травень 2015 року йому було нараховано додаткову зарплату в розмірі 8952,78 грн, а утримано та не виплачено КТУ 50% (доплата) в розмірі 4476,39 грн; за липень 2015 року нараховано 4882,42 грн, утримано (не виплачено) 2441,21 грн.; за серпень 2015 року нараховано 2312,06 грн, утримано 1156,03 грн.

Згідно з протоколами засідання правління КП «Зварювальна лабораторія» №№ 5, 7, 8 від, відповідно, 02 червня 2015 року, 31 липня 2015 року та 31 серпня 2015 року ОСОБА_2 позбалено 50 % преміальної доплати до заробітної плати в розмірі: 4476,39 грн, 2441,21 грн та 1156,03 грн з формулюванням: «за порушення трудової дисципліни», «несумлінне виконання трудових обовязків» і «за порушення вимог посадової інструкції» (а .с. 110, 112, 113). Факт нарахування преміальної доплати у повному розмірі та утримання з неї 50% у травні, липні та серпні 2015 року підтверджується також розрахунковою відомістю заробітної плати (а. с. 98, 100, 101).

ОСОБА_4 04 вересня та 20 жовтня 2015 року письмово звертався до КП «Зварювальна лабораторія» із заявою про повернення йому недоплаченої частини заробітної плати (а. с. 24, 25).

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Структура заробітної плати визначається Законом України «Про оплату праці».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

За змістом ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Ст. 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.

Згідно з ст. 22 цього Закону суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

При кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати (ст. 110 КЗпП України).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про колективні договори й угоди» у колективному договорі встановлюють взаємні зобовязання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, у тому числі і щодо нормування та оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій тощо).

Якщо колективний договір на підприємстві не укладено, власник або уповноважений ним орган зобовязаний узгодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Наказом Мінпраці від 31 березня 1999 року № 44 затверджено Рекомендації щодо визначення заробітної плати працюючих залежно від особистого внеску працівника в кінцеві результати роботи підприємства. Як зазначено у розділі 4 цих Рекомендацій, положення про преміювання розробляється працедавцем або уповноваженим ним органом, узгоджується з профспілками та включається до колективного договору.

Оскільки затверджені Головою правління 12 березня 2014 року Положення про преміювання працівників КП «Зварювальна лабораторія» та 17 квітня 2014 року Положення про оплату праці працівників не включені до колективного договору, а з уповноваженим від трудового колективу узгоджені лише 9 листопада 2015 року, тобто після утримання 50% преміальної доплати ОСОБА_2 за травень, липень та серпень 2015 року, то суд прийшов до правильного висновку про неможливість його застосування цих локальних нормативних актів до спірних правовідносин.

У п. 8 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» Пленум Верховного Суду України розяснив, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Згідно із п. 1 Розділу 4 «Оплата праці» колективного договору адміністрація зобовязується встановлювати форми, системи та розміри оплати праці, а також інші види доходів працівникам (премії, надбавки, доплати, тощо) в межах коштів, зароблених колективом.

П. 2 цього Розділу визначено порядок виплати винагороди за виконану роботу працівникам підприємства за такими нормами і системами оплати праці: погодинна; погодинно преміальна (а. с. 68 80).

Відповідно до п. 5.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку КП «Зварювальна лабораторія», працівник має право на заробітну плату, не нижче від визначеної законом, колективним договором; на своєчасне одержання винагороди за працю (а. с. 82 88).

П. 6.4. цих Правил визначено, що повне або часткове позбавлення премії, зменшення або скасування доплат, винагород та інших заохочувальних виплат може проводитися незалежно від дисциплінарного стягнення на умовах, визначених колективним договором (положенням про оплату праці та преміювання). Протягом строку дисциплінарного стягнення до працівника не застосовуються заходи заохочення, передбачені п. 7.1. Правил, зокрема видача премій.

Отже, діючим на час виникнення спірних правовідносин локальним нормативним актом колективним договором визначалась єдина умова позбавлення працівника премії накладення дисциплінарного стягнення, а оскільки відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 серпня 2015 року та наказів Голови правління КП «Зварювальна лабораторія» № 33 К від 14 вересня 2015 року і № 34 від 21 вересня 2015 року ОСОБА_2 є таким, що не має дисциплінарних стягнень, то суд прийшов до правильного висновку про відсутність законних підстав позбавлення ОСОБА_5 50% додаткової заробітної плати за травень, липень та серпень 2015 року.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не зменшувався розмір додаткової заробітної плати (премії), тому що вони спростовані дослідженим судом першої інстанції доказами: протоколами засідання правління КП «Зварювальна лабораторія» №№ 5, 7, 8 від, відповідно, 02 червня 2015 року, 31 липня 2015 року та 31 серпня 2015 року, розрахунковими листами про нараховану зарплату ОСОБА_2 та розрахунковими відомостями заробітної плати, з яких беззаперечно видно, що у травні, липні та серпні 2015 року позивача було позбавлено саме 50% визначеної у кожному із цих місяців премії.

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Колективного підприємства «Зварювальна лабораторія» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом

суддя Апеляційного суду

Вінницької області ОСОБА_6