АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ 29 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення суми договорами банківських вкладів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу посилаючись на те, що 01.04.2013 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» були укладені договори банківського вкладу № SAMDN4279 «Стандарт» та № SAMDN597 «Стандарт» за умовами яких банк отримав від неї грошові вклади у розмірі 20 000 доларів США та 9 000 доларів США строком на 6 місяців зі сплатою 8,5 % річних. Двічі за бажанням позивача ці договори пролонговувалися, а на третій раз - автоматично через припинення діяльності Сакського відділення банку.

У лютому 2014 року позивач звернулася до банку з вимогою дострокового розірвання договорів, але їй було відмовлено. У травні 2014 року вона надіслала банку вимогу про повернення банківських вкладів однак її вимога залишилася без реагування, вклад їй повернуто не було. Після уточнення позовних вимог ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь суму банківського вкладу у розмірі 20 000 доларів США з нарахованими відсотками в розмірі 3 301 долар 93 центи США, суму банківського вкладу у розмірі 9 000 доларів США з нарахованими відсотками у розмірі 1 486 доларів 86 центів США та витрати на правову допомогу в сумі 1 945 грн. /т. 1 а.с. 1-5, 54-55/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено /т.1 а.с. 91-92/.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 і звернулася з апеляційною скаргою в якій просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову. У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду від 08.06.2015 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду Дніпропетровської області /т.1 а.с. 237-239/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, відповідно до ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір банківського вкладу № SAMDN4279 «Стандарт» та договір банківського вкладу № SAMDN597 «Стандарт» за умовами яких банк отримав від ОСОБА_2 грошові вклади у розмірі 20 000 доларів США та 9 000 доларів США строком на 6 місяців зі сплатою 8,5 % річних /т.1 а.с. 6, 7/.

Грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США та 9 000 доларів США було внесено на рахунки ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк» /т.1 а.с. 8/.

07.05.2014 року ОСОБА_2 направила ПАТ КБ «ПриватБанк» вимогу про повернення банківських вкладів у розмірі 29 000 доларів США яка була отримана банком 13.05.2014 року /т.1 а.с. 11/.

Листом від 11.06.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_2 про отримання її звернення та зазначив про проведення перевірки даних щодо її звернення та подальше надання їй інформації щодо повернення вкладів /т.1 а.с. 12/.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що договір банківського вкладу укладено позивачем у Сакському відділенні № 5 Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», а оскільки АР Крим визначена як тимчасово окупована територія України, тому підрозділ банку, розташований на її території, не мав можливості здійснювати банківську діяльність. Також суд зазначив, що зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати перед вкладниками, у тому числі клієнтами Кримських філій ПАТ КБ «ПриватБанк», взяла на себе організація «Фонд захисту вкладників», крім того, виплати компенсацій вкладникам ПАТ КБ «ПриватБанк» буде здійснюватися за рахунок майна відповідача на території АР Крим.

Але з таким висновком суду погодитися не можна, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до закріплених в ЦК України та інших нормативно - правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України, в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми банківського вкладу цей договір є нікчемним.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крам вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3.12.2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується : договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 06.06.2011 року № 174 банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції у післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підписи працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з вищевикладеного, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно - правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.10.2014 року № 6-118цс14.

Як вбачається з матеріалів справи банк не спростував належними та допустимими доказами наявність депозитних зобов'язань перед позивачем за вказаними вище договорами від 01.04.2013 року, не спростував відомостей про відкриття по таких договорах особливих рахунків, наявності платіжних банківських документів про внесення вкладів позивачем на суму 29 000 доларів США.

Представник позивача, в свою чергу, у судовому засідання надала оригінали договорів та квитанції про внесення ОСОБА_2 на рахунок філіалу «Кримського РУ» відділення № 55 коштів загальною сумою 29 000 доларів США.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно зі ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних та фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю) то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Таким чином, оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія.

Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 уклала договори банківського вкладу 01.04.2013 року строком на шість місяців з нарахуванням 8.5% річних на суму вкладу які за її бажанням двічі пролонгувалися, а на третій раз - автоматично через припинення діяльності Сакського відділення банку, що підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_2 просить стягнути суму банківського вкладу від 01.04.2013 року в розмірі 20 000 доларів США та відсотки станом на 01.02.2015 року в сумі 3 301, 93 долара США з розрахунку: 20 000 доларів США х 8,5% : 2 = 850 доларів США, всього 20 825 доларів США; 20 850% х 8.5% : 2 = 886, 12 доларів США всього 21 736,12 доларів США; 21 736. 12 доларів США х 8.5% : 2 = 923, 78 доларів США всього 22 659, 9 доларів США; 22 659 доларів США х 8,5 % = 1926, 09 доларів США - річні відсотки. Термін закінчення договору 01.04.2015 року таким чином 1926, 09 доларів США х 8,5 % х 4 місяці = 642, 03 долара США.

За договором банківського вкладу в розмірі 9 000 доларів США та відсотки станом на 01.02.2015 року в сумі 1 485, 86 долара США з розрахунку: 9 000 долара США х 8.5 % : 2 = 382, 5 долара США всього 9 382, 5 долара США; 9 382, 5 долара США х 8.5% : 2 =398, 75 долара США всього 9781, 25 долара США; 9781, 25 долара США х 8.5% : 2 = 415, 7 долара США всього 10 196, 95 долара США; 10 196, 95 долара США х 8.5 % = 866, 74 долара США х 4 : 12 = 288 , 91 долара США.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення на її користь витрат на правову допомогу в сумі 1945 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 за договором банківського вкладу № SAMDN4279 «Стандарт» від 01 квітня 2013 року в розмірі 20 000 доларів США та відсотки за користування коштами розмірі 3 301, 93 доларів США, а всього 23 301, 93 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 за договором банківського вкладу № SAMDN4597 «Стандарт» від 01 квітня 2013 року в розмірі 9 000 доларів США та відсотки за користування коштами в розмірі 1 485, 86 доларів США, а всього 10 485, 86 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 1945 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П. Демченко Е.Л.