Справа № 676/9212/14-ц
Номер провадження 2/676/15/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Кам'янець-Подільський

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Стельмах Д.В.,

секретарі Маневич І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

третя особа ОСОБА_6,

ретя особа ОСОБА_7,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам'янці-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про поділ майна подружжя,

та справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 звернувся до суду із позовною заявою про поділ спільного майна подружжя. Після уточнення позовних вимог позивач просив суд провести поділ незакінченого житлового будинку по АДРЕСА_1, виділивши у власність відповідача незавершений житловий будинок, а в користь позивача стягнути з відповідача ? частину вартості витрачених на будівництво будівельних матеріалів, виробів та конструкцій в сумі 157 447 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач та його представник проти позову заперечили. У судовому засіданні пояснили, що батьки відповідачки зробили значний вклад у будівництво будинку по АДРЕСА_1, тому відповідачка визнала позовні вимоги частково, у розмірі 78 723,50 грн.

Треті особи проти позову заперечили, пояснили що також брали участь у будівництві будинку, тому мають право на його частину.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_8 про поділ незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1. Просили провести поділ незакінченого житлового будинку по АДРЕСА_1, виділивши у їх власність незавершений житловий будинок, а відповідачу грошову компенсацію у розмірі вартості ? частини - 78 723,50 грн.

Позивачі за зустрічним позовом в судовому засіданні просили позов задовольнити. На підтвердження свого вкладу у будівництво будинку надали накладні та квитанції на придбання будівельних матеріалів за період з 2010р. по 2014р.

Представники відповідача проти позову заперечили. Вважають зустрічні позовні вимоги безпідставними, оскільки будь-якого письмового договору про спільне будівництво між сторонами не укладалося, будинок будувався для ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на земельній ділянці яка належить ОСОБА_8.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в судовому засіданні показали, що за домовленістю з ОСОБА_6 допомагали будувати будинок в с. Голосків Кам'янець-Подільського району. Плату за роботу отримували від ОСОБА_6 Письмових договорів на виконання робіт не укладали.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з 24.01.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

Від спільного життя у подружжя народився син ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно із рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.08.2014 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним задоволено. Визнано удаваним договір дарування земельної ділянки площею 0,2000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в с. Голосків Кам'янець-Подільського району, посвідчений приватним нотаріусом, Кам'янець-Подільського нотаріального округу Яцевич Г.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1981 від 09.07.2009 року та укладений між ОСОБА_15 і ОСОБА_8. Визнано даний договір договором купівлі-продажу. Визнано, що земельна ділянка площею 0,2000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в с. Голосків Кам'янець-Подільського району є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Голосківсьуої сільської ради від 19.02.2010 року №11 про надання дозволу на будівництво нового житлового будинку та господарських споруд гр. ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

За замовленням ОСОБА_8, у 2010 році, ПП «Проект-Менас» розроблений робочий проект на одноквартирний індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1

Відповідно до технічного паспору на незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1, відсоток готовності будівництва - 41%.

Відповідно до висновку №59Е-06/15 судової будівельно-технічної експертизи від 06.07.2015 року, ймовірна ринкова вартість будівельних матеріалів, виробів і конструкцій використаних при будівництві незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 складає -314 894 грн.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.ст.69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч. 4 ст. 71 СК України).

За таких обставин суд вважає можливим задовольнити первісний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про поділ майна подружжя та провести поділ незавершеного житлового будинку по АДРЕСА_1, виділивши у власність ОСОБА_5 незавершений житловий будинок, а в користь ОСОБА_8 стягнути з відповідача ? частину вартості витрачених на будівництво будівельних матеріалів, виробів та конструкцій в сумі 157 447 грн.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК, статті 1 Закону України від 7 квітня 2011 року № 3206-VI «Про засади запобігання і протидії корупції»; квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»); майно, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, відповідно до закону (стаття 6 Закону України від 15 травня 2003 року № 742-IV «Про особисте селянське господарство»).

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

У відповідності до ст.ст. 355, 357, 368 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є об'єкт незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1

В матеріалах справи відсутня письмова угода між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8, що вони спільно створюють даний об'єкт нерухомості у вигляді житлового будинку.

При цьому позивачами не доведено, що спірний об'єкт нерухомості створений за рахунок спільної праці позивачів і відповідача. Судом критично оцінюються покази свідків про те, що розрахунок за виконані роботи по будівництву житлового будинку проводив ОСОБА_6, оскільки добровільна допомога батьків подружжя на будівництво будинку не впливає на правовий статус такого майна.

Отже за таких обставин з врахуванням вимог чинного законодавства роз'яснень Пленуму Верховного Суду України немає підстав визнавати спірний незавершений будівництвом житловий будинок спільною власністю сторін та відповідно проводити його поділ.

В даному випадку позивачі згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року, № 7 мали б право лише на відшкодування своїх затрат на будівництво господарської будівлі на вказаній земельній ділянці при доведеності своїх вимог щодо конкретного розміру таких затрат. Однак вказане питання не є предметом розгляду справи.

За ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 підлягають стягненню судові витрати в сумі 244 грн. та ? витрат на проведення експертизи у сумі 1500 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 355, 357, 368 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212 - 215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ майна подружжя задовольнити.

Провести поділ незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1, виділивши у власність ОСОБА_5 незавершений будівництвом житловий будинок, а на користь ОСОБА_8 стягнути ? частину вартості витрачених на будівництво будівельних матеріалів, виробів та конструкцій в сумі 157 447 грн. (сто п'ятдесят сім тисяч чотириста сорок сім гривень).

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, 244 грн. судового збору та 1500 грн. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1330 грн. 47 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ незавершеного будівництва житлового будинку відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області через Кам'янець - Подільський міськрайонний суд з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя