Справа пр. №2/756/717/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до спільного українсько-угорського товариства з обмеженою відповідальністю "Гулівер Інтернешнл", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство "Дитячий світ", про захист авторських прав та стягнення компенсації, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача спільного українсько-угорського ТОВ "Гулівер Інтернешнл", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ "Дитячий світ", про захист авторських прав та стягнення компенсації.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 09.01.2014 року Державна служба інтелектуальної власності зареєструвала за ОСОБА_1 авторське право на графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір НОМЕР_1 від 09.01.2014 року. Крім того, позивачі зазначили, що 20.04.2010 року ОСОБА_2 отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом авторські права ОСОБА_3 згідно свідоцтва НОМЕР_2 від 02.07.2002 року про реєстрацію авторського права на твір - опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії "ІНФОРМАЦІЯ_1" - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивачі зазначили, що 11.12.2014 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/19860/14-ц за позовом ОСОБА_1 встановлено, що позивачі є співавторами твору, а саме мальованого зображення персонажа "ІНФОРМАЦІЯ_4".

Як стверджували позивачі, відповідач порушив їх права шляхом публічного показу та розповсюдження без дозволу останніх контрафактного товару - магніту під назвою "Магніт "Козак з вареником", в структурі якого без дозволу позивачів відтворено персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_4" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Позивачі вказали, що 01.04.2015 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ПАТ "Дитячий світ" було укладено угоду №5 про добровільне врегулювання матеріально-правової претензії. Згідно умов даної угоди ПАТ "Дитячий світ" сплачує позивачам компенсацію за факт порушення їх прав з боку ПАТ "Дитячий світ", що полягає у публічному показі і розповсюдженні контрафактного товару - магніту під назвою "Магніт "Козак з вареником" (штрихкод 539), в структурі якого без дозволу позивачів відтворено персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_4" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1".

За таких обставин, позивачі просили суд стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 95900,00 грн. за порушення виключних майнових авторських прав, порушених шляхом публічного показу та піратства (розповсюдження) контрафактного товару магніту під назвою "Магніт "Козак з вареником", в структурі якого без дозволу позивачів відтворено персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_4" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1". Також позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь судовий збір.

У судовому засіданні представник позивачів підтримав позов своїх довірителів, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила.

Заслухавши пояснення представника позивачів та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 09.01.2014 року Державна служба інтелектуальної власності зареєструвала за ОСОБА_1 авторське право на графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір НОМЕР_1 від 09.01.2014 року (а.с.12-13).

Крім того, 20.04.2010 року ОСОБА_2 отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом авторські права ОСОБА_3 згідно свідоцтва НОМЕР_2 від 02.07.2002 року про реєстрацію авторського права на твір - опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії "ІНФОРМАЦІЯ_1" - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14-15).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2014 року у цивільній справі №753/19860/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання співавторства на твір та права власності на майнові права позовні вимоги задоволені, визнано ОСОБА_1 співавтором твору - опис та зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії "ІНФОРМАЦІЯ_1" - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4; визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах право власності на майнові права співавторів на твір - опис та зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії "ІНФОРМАЦІЯ_1" - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.16-17).

Згідно п.1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

За приписами ст.9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" частина втору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється законом.

П.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" передбачено, що належним відповідачем у справі про захист авторського права є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єкта авторського права. При цьому види порушень авторського права наведені, зокрема, в статтях 50 і 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (ч.1 ст.435 ЦК України, ст.11 Закону України "Про авторське право і суміжні права"). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (ст.ст.614,1166 ЦК України).

Враховуючи викладене, виконання вимог закону при використанні ним об'єкту авторського права зобов'язаний довести відповідач.

Представник позивачів у судовому засіданні зазначив, що дозвіл відповідачу на розповсюдження твору - опис та зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії "ІНФОРМАЦІЯ_1" - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачі не надавали.

У своїх запереченнях представник відповідача зазначила, що зображення на товарі, наведеному позивачем у позові та придбаному в магазині відповідача, не є відтворенням об'єктів інтелектуальної власності позивачів, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на магнітах було використано графічне зображення Козака "ІНФОРМАЦІЯ_4", автором якого є позивачі. Відповідачем вказано, що зображений на магніті позивачів козак відрізняється від козака "ІНФОРМАЦІЯ_4", зображеного на авторських ескізах позивачів.

Як стверджувала представник відповідача, надані позивачем докази є недостатніми для прийняття висновку про те, що зображення на сувенірних магнітах є відтворенням графічного персонажа "ІНФОРМАЦІЯ_4" із аудіовізуальних (мультиплікаційних) творів "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки єдиним підтвердженням цих фактів є висновок позасудової або судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності, яка могла б підтвердити або спростувати те, що на магнітах було відтворено зображення авторської роботи позивачів. Крім того, наданий позивачами магніт, на якому, як вони стверджують, відтворено зображення Козака "ІНФОРМАЦІЯ_4", також не свідчить про те, що саме такі магніти були передані відповідачем за видатковою накладною №3179, оскільки на самому магніті немає жодного маркування про його виробника та постачальника. Також позивачами не надано доказів придбання цього магніту, так як відсутній касовий чек або інший розрахунковий документ, який би засвідчував факт його купівлі позивачами.

В даному випадку, зібраними у справі доказами позивачами не доведено факт порушення відповідачем спільним українсько-угорським ТОВ "Гулівер Інтернешнл" їх авторського права шляхом розповсюдження (реалізації, продажу) товару, а саме магніту під назвою "Магніт "Козак з вареником", в структурі якого без дозволу позивачів відтворено персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_4" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки відповідач не є виробником вказаного товару. Окрім цього до матеріалів справи долучено копії видаткових накладних про повернення товару постачальнику №2126 від 25.12.2013 року та №897 від 28.03.2014 року (а.с.120,121), згідно яких магніти під назвою "Магніт "Козак з вареником" у кількості 15 штук були повернуті постачальнику.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина відповідача у вчиненні дій, а саме реалізації контрафактного товару, які відповідно до ст.ст.50,52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" є такими, що порушують авторські права позивачів, не доведена.

Відповідно до п.42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

За приписами ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зважаючи на те, що у суду відсутні переконливі докази, що магніт під назвою "Магніт "Козак з вареником" містить у собі об' єкти авторського права, права на які належать позивачам, а тому відповідач спільне українсько-угорське ТОВ "Гулівер Інтернешнл", реалізуючи магніти під назвою "Магніт "Козак з вареником" за штрих-кодом 539 на підставі видаткової накладної №3179 від 20.05.2013 року, був впевнений в його оригінальності та не мав відомостей про контрафактність цієї продукції.

П.42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" визначено, що відповідно до пункту г) частини першої статті 52 Закону №3792-ХІІ суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірними кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні.

За змістом ст.ст.435,440,441,443 ЦК України, ст.ст.7,15,31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Використання твору без дозволу суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за яке згідно з пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

У той же час право суб'єкта авторського права, передбачене пунктом "г" частини другої статті 52 Закону подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій, як альтернативні способи захисту своїх прав відповідають праву суду, передбаченому пунктом "г" частини другої цієї ж статті винести рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Таким чином, стягнення компенсації хоча і є самостійним способом захисту авторського права, однак за своєю суттю воно фактично замінює право на стягнення доходу, отриманого порушником, або на відшкодування збитків і має бути спів мірним.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивачів є неспівмірними з розміром прибутку, який відповідач міг би отримати у разі продажу магнітів під назвою "Магніт "Козак з вареником", оскільки навіть у разі реалізації всієї партії поставленого товару у кількості 24 штуки за видатковою накладною №3179 від 20.05.2013 року дохід від реалізації склав би 69,70 грн., а чистий прибуток - 20,98 грн. (24 шт. за ціною продажу без ПДВ 2,42 грн. = 58,08 грн. + ПДВ 20% 11,62 грн., разом 69,70 грн. 24 штуки по собівартості - 2,03 грн. = 48,72 грн.. Чистий прибуток 69,70 грн. - 48,72 грн. = 20,98 грн.).

З огляду на зазначене, навіть у разі доведеності факту порушення авторських прав, стягнення компенсації не тільки у заявленому позивачами загальному розмірі 95900,00 грн., а й у мінімальному розмірі 13780,00 грн., не відповідало б визначеним ст.3 ЦК України принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Крім того, у своїй позовній заяві позивачі посилаються на укладення 01.04.2015 року між ними та ПАТ "Дитячий світ" угоди №5 про добровільне врегулювання матеріально-правової претензії. Згідно даної угоди ПАТ "Дитячий світ" було зобов'язано сплатити позивачам компенсацію за факт порушення прав позивачів, що полягає у публічному показі і розповсюдженні контрафактного товару - магніту під назвою "Козак з вареником", в структурі якого без дозволу позивачів було відтворено персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_4" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1". Із змісту цього договору вбачається, що навіть у разі доведеності факту порушення авторських прав позивачів, їх вимоги до спільного українсько-угорського ТОВ "Гулівер Інтернешнл" про стягнення компенсації є необґрунтованими та безпідставними, оскільки предметом позовних вимог є стягнення компенсації за продаж того ж самого товару (магнітів "Козак з вареником"), яку вони вже отримали від ПАТ "Дитячий світ" за договором про добровільне врегулювання матеріально-правової претензії.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, недоведеність позивачами факту порушення відповідачем їх особистих немайнових прав, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні їх позову.

З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.3, 16, 435, 614, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 11, 14, 50, 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", керуючись ст.ст.4, 10, 11, 57-61, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до спільного українсько-угорського товариства з обмеженою відповідальністю "Гулівер Інтернешнл", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство "Дитячий світ", про захист авторських прав та стягнення компенсації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Великохацька