Справа № 146/172/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" вересня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого-судді Пилипчука О.В.

при секретарі Бойко Т.Є.,

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що вона проживає в квартирі № 33 багатоквартирного будинку, розташованого по вул. Коцюбинського, 10 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Відповідач ОСОБА_4 проживає поверхом вище у квартирі № 14, безпосередньо над її квартирою. 09 грудня 2014 року з вини відповідача сталося затоплення її квартири, в наслідок чого прийшли в непридатний для використання стан кухонні меблі, було пошкоджено стіни, стелю та підлогу в квартирі. Факт затоплення її квартири підтверджується актом від 12.12.2014 року, складеним секретарем Вапнярської селищної ради ОСОБА_5, депутатом Вапнярської селищної ради ОСОБА_6 в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та висновком будівельно-технічного експертного дослідження від 25.12.2014 року. Внаслідок залиття квартири та пошкодження майна позивач зазнала душевних страждань, пережила нервовий стрес, погіршився сон та загальний стан здоровя. Оскільки в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки ОСОБА_4 відмовився, тому з цим позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_4 9571 грн. матеріальної шкоди, завданої затопленням її квартири, 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросили позовні вимоги задовольнити в повному обємі, оскільки вина ОСОБА_4 у затопленні квартири позивачки повністю доведена під час розгляду справи в судовому засіданні показами свідків, актом від 12 грудня 2014 року огляду квартири позивачки, висновком будівельно-технічного дослідження від 25 грудня 2014 року та іншими матеріалами справи. Також позивач пояснила, що 9 грудня 2014 року вона вранці поїхала у Вінницю. Повернулася вона додому разом із чоловіком біля 23-00 години. Коли зайшла у квартиру, то побачила, що у кухні зі стелі між панелями текла вода (стеля у кухні підшита вагонкою). На слідуючий день вранці пішла до сусіда, однак той сказав, що в нього нічого не тече і він ні в чому не винен. В той же день викликала комісію, яка оглянула її квартиру та склали якийсь документ, який, як їй відомо, підписав її чоловік ОСОБА_7 та сусідка ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, попросили відмовити у позові, пояснюючи, що ніякого відношення до затоплення квартири ОСОБА_3 ОСОБА_4 не має, будь-якими доказами, наданими стороною позивача, вина ОСОБА_4 у затопленні квартири позивачки не доведена.

Крім цього, ОСОБА_4 пояснив, що позов не визнає, оскільки в його квартирі протікання не було. Вода текла в квартирі позивача та ще в трьох квартирах, які розташовані на першому поверсі. Памятає, що пізно ввечері, коли до нього позивачка прийшла з претензіями з приводу затоплення її квартири, він пропонував зайти до нього у квартиру, однак остання відмовилась, сказавши, що відповідач вже все прибрав. На слідуючий день він зранку був дома, а пізніше пішов до відділення банку по справах. Ніхто із сусідів до нього не приходив та не просив оглянути квартиру.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 9 грудня 2014 року біля 23-30 год, коли він з дружиною повернувся з м.Вінниці та зайшли у квартиру, то побачили, що в кухні та у ванній кімнаті зі стелі текла вода. Також вода була у коридорі на підлозі, після чого вони з дружиною почали вимочувати воду та прибирати у квартирі наслідки залиття. Вважає, що залиття їх квартири сталося із квартири, що поверхом вище над їх квартирою, де проживав відповідач ОСОБА_4 Дана подія була зафіксована комісією, яку вони викликали на слідуючий день, про що ними був складений відповідний акт. Внаслідок залиття квартири було пошкоджено кухонну стінку, шпалери на кухні. У ванній кімнаті замінено декілька плиток. Також відбулось замикання електропроводки.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що 9 грудня 2014 року біля 10-00 години її сусідка повідомила, що у неї по вхідних дверях у квартиру тече вода, яка також вже була на підлозі у підїзді. Коли вона вийшла у підїзд, то побачила, що у тієї ж сусідки вхідні двері також були у воді, а коли вона їх відкрила, то бачила, що вода була і на підлозі у квартирі. Зверху по сходах в той час сходив ОСОБА_4, якому свідок показала, що сталося в них на першому поверсі. Після того, вона з сусідами перевірили всі квартири на другому поверсі і у всіх квартирах було сухо. Квартиру ОСОБА_4 не перевіряли, так як там нікого не було. На слідуючий день вранці сусідка ОСОБА_3 повідомила, що її квартиру затопило і свідок бачила, що в квартирі позивачки у кухні та ванній на підлозі і стінах була вода, внаслідок чого були пошкоджені меблі та шпалери. Також підтвердила, що квартиру позивачки оглядала комісія і вона при цьому була присутня. Акт огляду вона підписувала, однак не в той день, коли проводився огляд квартири.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що вони приймали участь як члени комісії при огляді квартири позивачки ОСОБА_3 Памятають, що приблизно в 10-их числах грудня 2014 року в селищну раду зателефонувала ОСОБА_3 з приводу затоплення її квартири. В той же день вони прийшли до вказаного будинку і, коли зайшли у квартиру позивачки, то побачили, що у кухні була мокра стіна, меблі відсунуті і мокрі, на стелі провисла від води вагонка. Це ж саме було і у ванній кімнаті. Також при огляді ними встановлено, що були замоклі шпалери у коридорі квартири сусідки ОСОБА_8 У квартирі, яка знаходиться поверхом вище над квартирою ОСОБА_8 в ОСОБА_9 була мокра по низу одна стіна зі сторони квартири ОСОБА_4. В перший день акт огляду ними не складався по проханню позивачки, яка вважала, що дану ситуацію можна було вирішити мирним шляхом. Акт огляду був складений лише через два дні. Вважали, що затоплення квартири позивачки відбулося з квартири відповідача, оскільки саме вона розташована поверхом вище. Саму ж квартиру, де проживав зі слів сусідів ОСОБА_4, не перевіряли та не оглядали, оскільки в той час в квартирі нікого не було.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 9 грудня 2014 року він був у квартирі ОСОБА_4 Біля 10-00 години прийшла мати ОСОБА_4 і сказала, що в підїзді тече вода. Вони відразу у квартирі перевірили всі крани та труби, де все було нормально, ніде вода не протікала. Далі вони вийшли у коридор, де побачили, що по дверях квартир першого поверху текла вода і почали стукати і викликати сусідів. В квартиру до ОСОБА_9, що розташована відразу по сусідству з квартирою відповідача на другому поверсі, теж стукали, однак ОСОБА_9 вийшла вже пізніше і сказала, що вона не чула, як до неї стукали.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що 9 грудня 2014 року вранці, коли прийшла до свого сина ОСОБА_4, то побачила, що у підїзді будинку текла вода. У ОСОБА_8, що живе на першому поверсі, були відкриті двері. Зайшовши до сина, де був його товариш ОСОБА_10, вона повідомила, що сталося, після чого відразу всі почали оглядати крани та трубі у квартирі. Всюди було сухо, протікань води ніде не було. Через 15 хвилин вийшли на вулицю, де вже були сусіди. ОСОБА_12 спочатку не було, вона вийшла лише після того, як її син разом з ОСОБА_8 додзвонилися до її чоловіка, а той вже до неї.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що було це все 9 грудня 2014 року. До неї прийшов сусід ОСОБА_13 та повідомив, що в них по дверях тече вода. Зійшовши на перший поверх, вона побачила, що весь підїзд був у воді. По дверях квартири Цвігун, що на першому поверсі, також текла вода. Далі вони пішли у квартиру ОСОБА_14, яка розташована поверхом вище і від якої у свідка були ключі. У даній квартирі все було сухо. Тоді вони зайшли у квартиру свідка разом з ОСОБА_13, де також все було сухо. Пізніше до неї зателефонував її чоловік і сказав, щоб вона вийшла на вулицю, бо її шукають сусіди. Вона не чула, щоб до неї у квартиру хтось стукав. Також памятає, що у ввечері, коли був потоп, то у квартирі сусіда ОСОБА_4 було шумно та було чути, що пересовуються меблі.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що має вищу освіту та сертифікат, який дає йому право складати кошторисну документацію. Саме він на прохання позивачки складав розрахунок вартості відновлювальних ремонту кухні після затоплення квартири АДРЕСА_1. Проведений ним розрахунок відповідає дійсним обставинам, які він бачив особисто. Причини затоплення та хто в цьому винен, ним не встановлювались.

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному зясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 121 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у їх прийнятті.

Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані із порушенням порядку, встановленого законом.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи ( ст. 64 ч. 1 ЦПК України ).

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Згідно ст. 386 ч. 3 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності та знаходиться на першому поверсі двохповерхового будинку та складається з: 1 житлової кімнати, площею 16,1 кв.м; кухні, площею 8,4 кв.м; коридору, площею 3, кв.м; ванної кімнати, площею 2,3 кв.м. (а.с. 6-9).

Дані відомості підтверджуються і довідкою селищного голови Вапнярської селищної ради № 00080 від 11 квітня 2016 року (а.с.129).

Відповідно цієї ж довідки, ОСОБА_4 дійсно тимчасово проживав із сімєю у квартирі АДРЕСА_3 в період з 2008 року по 2015 рік, що й було визнано відповідачем в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

На підтвердження позовних вимог позивачкою приєднано до матеріалів позовної заяви акт огляду її квартири від 12 грудня 2014 року, яким встановлено, що затоплення сталося з вини відповідача.

Згідно вказаного акту який досліджувався в судовому засіданні встановлено, що на момент написання акту у квартирі АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_3, візуально можна побачити сліди затоплення, а саме у кухні зверху до низу замокли дві стіни, шпалери, меблі (навісна шафа і тумби покрутило), меблі набрали води і розбухли.

Даний акт було складено секретарем Вапнярської селищної ради ОСОБА_5, депутатом Вапнярської селищної ради ОСОБА_6 в присутності жителів будинку № 33 по вул.. Коцюбинського в смт Вапнярка, ОСОБА_7В, та ОСОБА_8, 12 грудня 2014 року, тобто не в день затоплення та огляду ними квартири ОСОБА_3В, а через кілька днів.

Також актом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_5, яка належить Наборозняк візуально видно, що замокли шпалери на стінах у коридорі, однак, які причини залиття та з чиєї вини це сталося, в акті не зазначено.

Суд критично ставиться до наданого ОСОБА_3 акту від 12 грудня 2014 року та вважає його недопустимим доказом, оскільки він складений з порушенням вимог до складання акту визначених «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства, від 17.05.2005, № 76.

Так, відповідно до згаданих Правил у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обовязковою. Акт підписується усіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, імя, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

В порушення даної вимоги акт складався не в день огляду квартири 10 грудня, а лише 12 грудня 2014 року та відсутність позивачки і відповідача. Підписи власників квартир №10 та №14 по вул.Коцюбинського 33, смт.Вапнярка Томашпільського району в акті відсутні, щодо відмови цих осіб від підпису в акті відсутнє будь-яке зазначення.

Крім того, Правилами встановлено, що в акті повинно бути відображено:

- дата складання акту (число, місяць, рік); - прізвища, ініціали та посади членів комісії;

- прізвища, імя, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності,;

- прізвище, імя, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності;

- характер залиття та його причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. № ___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів,гнучких підводок та ін.;

- завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість);

- висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Також позивачем на підтвердження позовних вимог надано зведений кошторисний розрахунок вартості відновлення ремонту кухні після залиття, складений інженером ПТО СМП-687 ОСОБА_16, який визначає розмір спричиненої шкоди, завданої залиттям квартири (а.с.10-16).

Однак, суд не приймає до уваги даний кошторисний розрахунок, як доказ вини відповідача, оскільки він ґрунтується виключно для розрахунку відновлення ремонту. Дослідження причин залиття квартири інженером ОСОБА_15Н, не проводилося.

У відповідності до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В зв'язку з відсутністю даних про причини залиття судом розяснювались право на проведення експертизи.

На підтвердження позовних вимог позивачка заявила клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи по вартості відновлювально-ремонтних робіт квартири, яке було задоволено, ухвалою Томашпільського районного суду від 31 травня 2016 року вирішено: призначити по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставити таке питання: яка ринкова вартості відновлювально-ремонтних робіт з метою усунення наслідків залиття квартири № 10, розташованої по вул. Коцюбинського, 33 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області (а.с.181).

Однак вартість даної експертизи позивачкою ОСОБА_3 оплачено не було, в звязку з чим експертною установою було повернуто ухвалу суду без виконання (а.с.189).

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або з ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну (ст. ч. 1 ст. 143 ЦПК). У разі незгоди сторони (сторін) сплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 129 Конституції України, за змістом частин 1-3 статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст.. ст.. 58-59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З наведеного вбачається, що обов'язок доказування розподіляється згідно з перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до науки цивільного права акт завдання шкоди прийнято поділяти на такі складові елементи: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв'язок між двома попередніми елементами; г) вина завдавача шкоди.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає.

Позивачка надала суду акт Вапнярської селищної ради та зведений кошторисний розрахунок відновлення ремонту кухні після потопу, вважаючи, що цих доказів достатньо для підтвердження своїх вимог.

В ході судового розгляду справи відповідач вказував, що позивачкою не надано суду належних доказів в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В даному випадку, суд вважає, що позивачкою ОСОБА_3 та її представником ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог до суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що саме в результаті протиправних дій ОСОБА_4 відбулося затоплення квартири позивачки, взагалі не встановлено та не підтверджено жодними доказами причин затоплення квартири (відсутні будь-які посилання на несправності, прориви, витікання води з мереж водопостачання та витоку каналізаційних стоків, які належать відповідачу тощо), при складанні акту не проводилося обстеження мереж водопостачання квартири відповідача та взагалі комісією не проводився її огляд, відсутній причинний зв'язок між діями відповідача та шкодою, не доведено вину відповідача у заподіянні шкоди, томупозовні вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки позовна вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди є похідною, суд вважає що вона також не підлягає задоволенню, оскільки не доведено протиправну поведінку відповідача, настання моральної шкоди, причинний зв'язок між попередніми двома елементами та вину відповідача у заподіянні такої шкоди.

Керуючись ст.. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 27, 57-59, 60, 64, 79, 88, 121, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 146, 386-394, 1167 ЦК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 року № 8, п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 3 жовтня 2016 року.

Суддя: ОСОБА_17