АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2700/16. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В. Категорія: договірні.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В.В.,

за участю секретаря: - Остапович Л.С.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_6 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року та додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 - про розірвання договору зберігання та витребування автомобіля,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 1 березня 2013 року на виконання рішення суду державним виконавцем Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції було складено акт опису та арешту автомобіля TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, який цього ж дня був переданий йому державним виконавцем на відповідальне зберігання.

3 грудня 2013 року він та ОСОБА_7 уклали договір зберігання та склали акт прийому-передачі майна до договору зберігання, згідно з якими він передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання автомобіль TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 140 130 грн.

Пунктом 3.1.1 вказаного договору вони передбачили, що зберігач зобов'язаний повернути передане на зберігання майно на першу вимогу поклажодавця або його уповноваженої особи в тому самому стані, у якому воно було прийняте на зберігання.

27 травня 2015 року він звернувся до ОСОБА_7 з письмовою вимогою про повернення йому протягом семи днів зі дня отримання вимоги автомобіля TOYOTA LAND CRUSER PRADO, реєстраційний номер НОМЕР_1, яка була отримана відповідачем через засоби поштового зв'язку 30 травня 2015 року.

Однак, до теперішнього часу ніяких дій спрямованих на повернення йому автомобіля, відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим не позбавлений можливості повернути державному виконавцю передане йому на зберігання майно.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 530, 629, 936, 949, 953 ЦК України, ОСОБА_6 просив суд розірвати договір зберігання автомобіля TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений 3 грудня 2013 року між ним та ОСОБА_7

Витребувати у ОСОБА_7 на його користь автомобіль TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_7, в особі свого представника, позов не визнав.

При цьому посилався на те, що ним не було допущено порушень умов договору зберігання автомобіля, які б потягли за собою розірвання договору зберігання та застосування наслідків порушення зобов'язання у вигляді витребування майна.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання договору зберігання - відмовлено.

Додатковим рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 в частині витребування автомобіля - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, неповернення відповідачем на вимогу позивача прийнятого на відповідальне зберігання автомобіля, не є підставою для розірвання договору зберігання та застосування наслідків розірвання договору.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 936, ч. 1 ст. 949 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Відповідно до ст. 953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні в Московському ВДВС Харківського МУЮ перебував виконавчий лист №2-449/11, виданий Московським районним судом м. Харкова 24 лютого 2012 року про солідарне стягнення ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором у розмірі 697 552 грн.06 коп.

1 березня 2013 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ складено акт опису та арешту автомобіля TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 140 130 грн., який цього ж дня був переданий державним виконавцем на відповідальне зберігання ОСОБА_6 ( а. с. 4-5).

3 грудня 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали договір зберігання та склали акт прийому-передачі майна до договору зберігання від 3 грудня 2013 року, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання автомобіль TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 140 130 грн.

Згідно п. 5.1 вказаного договору він набирає сили з дати його підписання сторонами і діє до моменту реалізації майна або до моменту повернення майна зі зберігання.

Пунктами 3.1.1 договору зберігання сторони передбачили, що зберігач зобов'язаний повернути передане на зберігання майно на першу вимогу поклажодавця або його уповноваженої особи в тому самому стані, у якому воно було прийняте на зберігання (а. с.6-8).

27 травня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_7 з письмовою вимогою про повернення йому протягом семи днів з дня отримання листа автомобіля TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, яка була отримана відповідачем через засоби поштового зв'язку 30 травня 2015 року (а. с.11-12).

Проте, ОСОБА_7 не повернув позивачу автомобіль, який знаходиться у нього на відповідальному зберіганні, що спонукало ОСОБА_6 звернутися з позов в суд.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_7 - ОСОБА_10 не спростовував факт неповернення автомобіля позивачу та зазначав, що відповідач згоден повернути ОСОБА_6 переданий йому на відповідальне зберігання автомобіль.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідач ОСОБА_7 порушив умови п. 3.1.1 договору зберігання від 3 грудня 2013 року та не повернув на першу вимогу позивача переданий йому на відповідальне зберігання автомобіль TOYOTA LAND CRUSER PRADO, реєстраційний номер НОМЕР_1, чим фактично позбавив ОСОБА_6 права повернути держаному виконавцю Московського ВДВС Харківського МУЮ переданий йому на зберігання 1 березня 2013 року автомобіль TOYOTA LAND CRUSER PRADO, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 140130 грн., на що він розраховував при укладенні спірного договору зберігання.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що неповернення зберігачем на вимогу поклажедавця переданого на зберігання автомобіля, не є підставою для розірвання договору зберігання та застосування наслідків розірвання договору та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким розірвати договір зберігання автомобіля TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений 3 грудня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також зобов'язати відповідача повернути позивачу вказаний автомобіль, який було передано йому на підставі договору зберігання від 3 грудня 2013 року.

Колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про витребувати у ОСОБА_7 на його користь автомобіля TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки згідно ст. 388 ЦК України право на витребування майна має його власник.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розмірі задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем ОСОБА_6 при зверненні з позовом в суд сплачено на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а. с.1).

Крім того, позивачем при подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції сплачено на користь держави судовий збір у розмірі 606 грн. 33 коп. ( а. с.85).

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, судова колегія вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у розмірі 849 грн. 93 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 задовольнити - частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року та додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання договору зберігання та витребування автомобіля задовольнити - частково.

Розірвати договір зберігання автомобіля TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений 3 грудня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Зобов'язати ОСОБА_7 повернути ОСОБА_6 автомобіль TOYOTA LAND CRUSER PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, переданий йому на підставі договору зберігання від 3 грудня 2013 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 849 (вісімсот сорок дев'ять) грн. 93 (дев'яносто три) коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н им законної сили.

Головуючий:

Судді: