Провадження № 22-ц/780/2194/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 22 28.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Кашперської Т.Ц.

при секретарі: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Чудова марка" на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом Селянського фермерського господарства "Горизонт-2" до ОСОБА_2, Фермерського господарства "Чудова марка", треті особи: Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року позивач СФК"Горизонт-2" звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 05.11.2012 року між СФГ "Горизонт-2" та ОСОБА_2., яка є власником земельної ділянки площею 1,6702 га, яка знаходиться в с. Михайлівка Білоцерківського району, Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1 був укладений договір оренди цієї земельної ділянки строком на п'ять років №102. Зазначений договір оренди був 26.11.2012 року зареєстрований в Управлінні Держкомзему Білоцерківського району Київської області, про що зроблено відповідний запис у Державному реєстрі земель. 30.10.2015 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 46617928 позивачу стало відомо, що 07.02.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського МРУЮ Київської області була здійснена державна реєстрація договору оренди цієї ж земельної ділянки від 31.12.2014 року, укладеного між ОСОБА_2. та Фермерським господарством "Чудова Марка". Проте, при проведенні такої державної реєстрації права оренди державним реєстратором, в порушення вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не було перевірено, чи були зареєстровані права на цю земельну ділянку за іншими особами, що призвело до порушень прав позивача. Адже, до 01.01.2013 року реєстрація права користування земельними ділянками здійснювалася органами Держземагенства, згідно з Постановою КМУ від 09.09.2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі». Відповідачами при укладенні нового договору оренди тієї ж самої земельної ділянки, переданої вже в користування позивачу за раніше укладеним договором оренди, порушено право позивача на користування спірною земельною ділянкою. У зв'язку з цим позивач просив суд визнати недійсним договір оренди укладений між ОСОБА_2. та ФГ «Чудова Марка» та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року позов задоволено, визнано недійсним договір оренди від 31.12.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством "Чудова Марка", земельної ділянки площею 1,6702 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий № НОМЕР_1, скасовано державну реєстрацію договору оренди від 31.12.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та Фермерським господарством "Чудова Марка", земельної ділянки площею 1,6702 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий № НОМЕР_1, що був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 19344907 від 14.02.2015, номер запису про інше речове право: 8731211 та стягнуто з ОСОБА_2, Фермерського господарства "Чудова Марка" на користь Селянського фермерського господарства "Горизонт-2" судові витрати в розмірі 1218грн. - по 609грн. з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач ФГ «Чудова Марка» просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права. Вважає, що суд прийшов до помилкових висновків про відсутність доказів про належне повідомлення позивача з боку ОСОБА_2 про розірвання договору, не взявши до уваги направлений останньою лист на адресу позивача. Крім того, суд проігнорував положення ч.4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» яка передбачає можливість розірвання договору оренди в односторонньому порядку та аналогічні положення договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 і позивачем.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що укладений договір між ОСОБА_2 і ФГ «Чудова Марка» договір оренди землі порушує права позивача СФГ «Горизонт-2» на викристання земельної ділянки площею 1,6702 га, передбачені законом та договором оренди, що у свою чергу є підставою для визнання цього договору оренди недійсними. Крім того, укладений між ОСОБА_2 і позивачем СФГ «Горизонт-2» договір оренди землі не розірваний у встановленому законом порядку, а відтак його наявність перешкоджає укладенню іншого договору оренди щодо цієї ділянки без припинення прав оренди на цю ділянку попереднього користувача у встановленому законом порядку.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст.ст.1, 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.

Аналогічні положення містить ч.2 ст.16 ЦК України, згідно якої способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,6702 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № НОМЕР_1, розташованої на території земель Михайлівської сільської ради Білоцерківського району. Зазначене підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2.

Встановлено, що 05.11.2012 року між СФГ "Горизонт-2" та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,6702 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району, строком на п'ять років. Зазначений договір оренди був 26.11.2012 року зареєстрований в Управлінні Держкомзему Білоцерківського району Київської області, про що зроблено відповідний запис у Державному реєстрі земель.

Крім того встановлено, що 31.12.2014 року між ОСОБА_2 та Фермерським господарством "Чудова Марка" був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки, тобто в період дії договору оренди від 05.11.2012 року укладений між СФГ "Горизонт-2" та ОСОБА_2, який є чинним, не розірваний і не визнаний недійсним.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення прав позивача СФГ «Горизонт-2» як орендаря земельної ділянки у зв'язку із укладенням оспорюваного договору оренди і захистив його права у передбачений законом спосіб шляхом визнання недійсним договору оренди та скасування його державної реєстрації.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір оренди землі від 05 листопада 2012 року, укладений між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, припинив свою дію внаслідок розірвання, бо відповідно до умов договору а саме п. 30, ОСОБА_2 23 грудня 2014 року направила позивачу заяву про розірвання договору, не ґрунтуються на вимогах закону та умовах договору.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У п.29 договору оренди земельної ділянки, укладеного 05 листопада 2012 року між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, передбачено, що дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с.5 зворот).

Згідно з п.30 вказаного договору оренди земельної ділянки розірвання договору в односторонньому порядку допускається. Умовою розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку є заява орендодавця до початку сезону.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, зокрема, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що розірвання в односторонньому порядку договору оренди можливе за умови невиконання (істотного порушення) сторонами обов'язків, передбачених умовами договору та ст.ст.24 і 25 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про припинення договору оренди, укладеного 05 листопада 2012 року між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, внаслідок його розірвання за заявою ОСОБА_2, безпідставні, оскільки у заяві ОСОБА_2 про розірвання договору взагалі не йдеться про істотне порушення чи невиконання СФГ «Горизонт-2» обов'язків, передбачених ст.ст.24 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умов договору, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав вважати про припинення договору шляхом його розірвання в односторонньому порядку.

Посилаючись на розірвання договору відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження порушення СФГ «Горизонт-2» істотних умов договору оренди земельної ділянки та не навів причин та підстав розірвання договору.

Доводи ФГ «Чудова марка» в апеляційній скарзі, що орендодавець ОСОБА_2 може розірвати договір оренди в односторонньому порядку невмотивовано, суперечать як вищевказаним положенням закону, так і не узгоджується із загальними засадами цивільного законодавства, вказаними у ст.3 ЦК України, зокрема справедливістю, добросовісністю і розумністю.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Чудова марка" відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: