Справа № 640/4439/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Рисованої Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ « ПриватБанк», в якому просить суд стягнути з відповідача кошти за договором банківського вкладу №SAMDNFF08 в сумі 44502,54 доларів США, з яких 34253,04 доларів США - сума вкладу; 2452,64 доларів США- сума невиплачених відсотків; 5833,34 доларів США- сума не нарахованих відсотків; 1963,52 доларів США - сума 3% річних. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу відповідно до якого позивач передав відповідачу депозитний вклад в сумі 34253,04 доларів США під 9,25 % річних з періодом нарахування - 1 місяць, на строк 366 днів. Позивач виконав умови договору та вніс кошти, однак не звернення до відповідача щодо повернення суми вкладу та нараховані відсотки отримав відмову банку.

Відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що договір було укладено з філією Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк», однак у зв'язку з окупацією АРК у банку немає доступу до приміщень банку, договорів з клієнтами, платіжних документів, що знаходяться на тимчасово окупованій території. Вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» є не належним відповідачем. Крім того позивачем не надано оригіналу квитанції про розміщення вкладу та оригіналу депозитного договору, тобто позовні вимоги позивача не підтверджено належними та допустимим доказами.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.07.2013року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ « Приватбанк» (філія «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк» ) було укладено договір банківського вкладу №SAMDNFF08 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Стандарт на 12 місяців, на виконання умов яких позивач вніс кошти в валюті вкладу в сумі 34253,04. доларів США під 9,25% річних на строк 366 днів по 04.07.2014року включно, з періодом нарахування відсотків по вкладу 1 місяць. Ранунок для зарахування процентів по вкладу НОМЕР_1.

Внесення коштів на вказаний рахунок підтверджується копією квитанції про розміщення коштів в сумі 34253,04 дол. США на депозитний рахунок рахунок НОМЕР_1, оригніл якої судом оглядався у судовому засіданні.

Згідно з п. 2 договору виплата відсотків здійснюється на рахунок/карту для зарахування відсотків по закінченню кожного цілого місяця, що пройшов с моменту укладання договору, в перший робочий день, наступний за датою оформлення договору, після 15:00.

21.07.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення рахунку з депозитом з відділення, яке знаходиться у Криму до на відділення №112, яке знаходиться у м. Харків. Після цього 18.08.2016року позивач звернувся до банку із заяву про повернення йому суми вкладу та нарахованих процентів, однак листами банку від 13.08.2014року та 26.08.2014року було відмовлено позивачу в повернені коштів у зв»язку із припиненням діяльності українських банківських установ та їх підрозділів на території Криму.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

За умовами п.п.3,4 договору укладеного між сторонами, передбачена автоматична пролонгація договору та нарахування процентів на суму вкладу.

Таким чином, банк нараховує проценти на суму вкладу до його повернення, або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що ПАТ КБ « Приватбанк» є неналежним відповідачем та що спірні депозитні кошти вносились у банківському відділенні на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, що позбавляє відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» можливості перевірити вимоги позивача та виконати умови договору.

Однак, судом вказані доводи банку не приймаються, оскільки договір банківського вкладу про розміщення грошових коштів на депозитному рахунку за програмою «Стандарт» №SAMDNFF08 був укладений з ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, яка знаходиться у м. Дніпропетровськ.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця.

Таким чином, оскільки стороною укладеного з позивачкою вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за договором №SAMDNFF08 має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорів.

Безпідставними є також заперечення відповідача з посиланням на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог. Зазначені заперечення спростовуються наданими позивачем копіє договору депозитного вкладу та копією квитанцією про внесення коштів на передбачених договором відповідний рахунок, оригінали яких оглянуті під судового розгляду та відповідають усім необхідним реквізитам.

Доказів виплати банком депозитних коштів та нарахованих процентів вкладнику суду не надано .

Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за депозитним договором №SAMDNFF08: заборгованість в сумі 42523,08 доларів США., яка складається із депозитних коштів в сумі 34253,04 дол. США та процентів в розмірі 8270,04 дол. США. При розрахунку процентів, суд враховує умови договору відповідно до якого вклад оформлюється на строк 366 днів, тобто при розрахунку процентів застосовується показник у 366 днів (а не 355 днів, як розраховано позивачем), а також довідку банку від 07.05.2014р. про наявність на рахунку позивача коштів в розмірі 36705,68 дол. США.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на це відповідач повинен сплатити суму боргу за депозитними договором з врахуванням 3% річних, з моменту звернення до банку з вимогою тобто з 18.08.2014року - по 17.03.2016р. (з урахуванням в межах заявлених вимог) , що складає 1903,61 доларів США.

Судові витрати суд стягує в порядку ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за депозитним договором в сумі 42523 доларів 08 центів США, а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 1903 доларів 61 цент США.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на корить держави судовий збір в сумі 6890 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.