Справа № 128/2888/15-ц Провадження № 22-ц/772/1475/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

суддів: Жданкіна В.В., Ковальчука О.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницького області від 23 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лексворд», Приватного підприємства «Медвар», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» про визнання договорів недійсними та стягнення коштів, -

В с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в Вінницький районний суд Вінницької області з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 30.12.2014 року ним було підписано з ТОВ «Лексворд» договір №003355 з метою отримання позики в сумі 300 000 грн. строком на 180 місяців. Однак до підписання цього договору представник ТОВ «Лексворд» не надав йому можливості ознайомитись із текстом договору, не розяснив умови договору в частині отримання позики. Як згодом виявилось, підписуючи зазначений договір, позивач також підписав з ПП «Медвар», він сплатив кошти в розмірі 15500 грн. при цьому, враховуючи, що вказані договори, були укладені в один і той же час, під одним і тим же номером і з одним і тим же представником, тому він вважав, що підписує один єдиний договір на отримання позики. Також на вимогу представника ТОВ «Лексворд» позивачем 08.01.2015 року був підписаний з ТДВ «Страхова компанія «Традо» договір добровільного страхування, відповідно до якого на рахунок ТДВ СК «Традо» ним були сплачені кошти в сумі 15 000 грн. Однак, станом на день подачі позовної заяви ОСОБА_2 позики так і не отримав на що йому уповноважені особи ТОВ «Лексворд» пояснили, що потрібно сплачувати щомісячні платежі по договору на користь ТОВ «Лексворд» для отримання даної позики. Як зясувалось пізніше (після підписання договору), позивачем був підписаний договір з додатками, предметом якого є надання товариством від імені та за рахунок учасника системи послуг, спрямованих на отримання учасником безвідсоткової позики в сумі 300 000 грн. за рахунок коштів фонду учасників через програму «Платинум гроші». У звязку з чим, позивач повинен був не пізніше 15 числа кожного місяця протягом 180 місяців сплачувати на користь ТОВ «Лексворд» кошти в сумі 1666,67 грн. Відповідно до договору, укладеного з ПП «Медвар», останнє приймає на себе зобовязання за обумовлену плату надавати замовнику інформаційні, консультаційні послуги та послуги з пошуку інформації.

Таким чином укладені договори з ТОВ «Лескворд» та ПП «Медвар» не передбачили будь якої відповідальності цих товариств за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання позики навіть у разі повної сплати щомісячних платежів. Зі змісту договору з ТОВ «Лексворд» та додатків до нього випливає, що отримання позики учасником фонду було можливе лише за умови виконання всіма учасниками договорів, які укладені з кожним з них, а реалізація права учасника фактично поставлена в залежності від наслідків дій інших учасників фонду.

Тому, позивач вказує, що умови вищевказаних договорів є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачеві. Крім того, умови договорів передбачають сплату коштів не в рахунок погашення позики, а за можливість одержання права на отримання грошей в позику. ТОВ «Лексворд» та ПП «Медвар» без залучення власних коштів формували спілку учасників, за рахунок коштів, яких здійснювалась передача права на отримання позики одним з учасників фонду, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми «Платинум гроші». ОСОБА_2 у своїй позовній заяві запевняє, що така діяльність ТОВ «Лексворд» та ПП «Медвар» вводить споживача в оману, оскільки фонди учасників отримання безвідсоткової позики формуються виключно за рахунок внесків інших учасників системи, без залучення коштів інших цих товариств, а розподіл коштів фонду учасників між самими учасниками являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми і наявність ознак нечесної підприємницької діяльності.

Ще позивач просить суд визнати недійсним договір, укладений з ТДВ "Страхова компанія "Традо", враховуючи те, що зазначений договір не був добровільним з його боку, оскільки він не бажав і не потребував виникнення даних правовідносин. Лише вимоги, що містилися в договорі з ТОВ «Лексворд» та усні пояснення посадової особи ТОВ «Лексворд» щодо обов'язковості укладання договору добровільного страхування від нещасних випадків, надання такою особою текстів заяв до ТДВ "Страхова компанія "Традо" про укладання договору, самого тексту договору з підписом генерального директора та печаткою ТДВ "Страхова компанія "Традо", необхідність отримання безвідсоткової позики, спонукали позивача підписати договір страхування та сплатити в цей же день страховий платіж в сумі 15 000 грн.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_2 просив суд: визнати недійсним договір, укладений 30.12.2014 року між ним та ТОВ «Лексворд»; визнати недійсним договір, укладений 30.12.2014 року між ним та ПП «Медвар»; визнати недійсним договір, укладений 08.01.2015 року між ним та ТДВ «Страхова компанія «Традо»; стягнути з ПП «Медвар» грошові кошти в сумі 22084,95 грн., з яких 15 500 грн. безпідставно набуті кошти, 6308,5 грн. сума індексу інфляції, 276,45 грн. 3% річних; стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Традо» грошові кошти в сумі 21 372,33 грн. з яких 15 000 грн. - безпідставно набуті кошти, 6105 грн. сума індексу інфляції, 267, 53 грн.-3% річних; стягнути солідарно з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.12.2015 року позов було задоволено. Вирішено: визнати недійсним договір, укладений 30.12.2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Лексворд»; визнати недійсним договір, укладений 30.12.2014 року між ОСОБА_2 та ПП «Медвар»; визнати недійсним договір, укладений 08.01.2015 року між ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія «Традо»; стягнути з ПП «Медвар» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 22084,95 грн, з яких: 15500 грн. - безпідставно набуті кошти,6308,5 грн. - сума індексу інфляції, 276,45 грн. - 3% річних; стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Традо» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 21372,33 грн, з яких: 15000 грн. - безпідставно набуті кошти, 6105 грн. - сума індексу інфляції, 267,53 грн. - 3% річних; стягнути з відповідачів ТОВ «Лексворд», ПП «Медвар», ТДВ «СК «Традо», витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. та за оплату оголошення у газеті 420 грн., всього 920 грн. в сумі по 306,66 грн. з кожного на користь ОСОБА_2 Вирішено питання судового збору.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03 березня 2016 року заяву представника ТДВ «Страхова компанія «Традо» про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23.12.2015 року - залишено без задоволення.

ТДВ «Страхова компанія «Традо», не погодившись із заочним рішення в частині задоволення вимог позивача до нього, оскаржило його в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області, як незаконне по причині невідповідності висновків суду обставинам справи та просить суд змінити заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23.12.2015 року, відмовивши позивачу у задоволенні його вимог до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо».

Колегія суддів, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційну скаргу слід відхилити у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення повністю відповідає вказаним вимогам закону.

Так, задовольняючи позов ОСОБА_2, суд виходив з наступних обставин.

30 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Лексворд» було підписано договір № 003355 з метою отримання позики в сумі 300 000 грн. строком на 180 місяців (а.с.11-13).

30 грудня 2014 року ОСОБА_2 підписав з ПП «Медвар» договір № 003355, і саме на виконання договору, укладеного з ПП «Медвар», сплатив кошти в розмірі 15 500 грн. При цьому, вказані вище договори, були укладені в один і той же час, під одним і тим же номером та з одним і тим же представником (а.с.14).

08 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія «Традо» був укладений договір добровільного страхування, відповідно до якого на рахунок СК «Традо» були сплачені кошти в сумі 15 000 грн. (а.с.15).

Факт оплати внесків ОСОБА_2 підтверджується копією квитанцій (а.с.16).

Враховуючи вказане та те, що ТОВ «Лексворд» та ПП «Медвар» без залучення власних коштів формували спілку учасників, за рахунок коштів, яких здійснювалась передача права на отримання позики одним з учасників фонду, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми «Платинум гроші» і така діяльність ТОВ «Лексворд» та ПП «Медвар» вводить споживача в оману, оскільки фонди учасників отримання безвідсоткової позики формуються виключно за рахунок внесків інших учасників системи, без залучення коштів цих товариств, а розподіл коштів фонду учасників між самими учасниками являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми і наявність ознак нечесної підприємницької діяльності, суд застосував норми п.7 ч.3, ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживача», з огляду на ч.2 ст. 627 ЦК України, де вказано, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживача, і прийшов до правильного висновку про те, що договір, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лексворд» 30 грудня 2014 року є недійсним через нечесну підприємницьку практику даного відповідача, яка вводить споживача в оману.

Далі суд приходить до висновку про те, що з встановлених обставин вбачається, що у позивача не було вільного волевиявлення на укладення договору про надання йому інформаційних послуг та Договору про добровільне страхування від нещасних випадків, оскільки звертаючись у ТОВ «Лексворд», ПП «Медвар», ТОВ «СК «Традо», він мав намір отримати грошові кошти у позику від ТОВ «Лексворд», а не будь-які інформаційні чи консультаційні послуги за істотну вартість, тому вказані договори є укладеними в забезпечення виконання умов договору укладеного між ТОВ «Лексворд» і ОСОБА_2

Фактично позивач вніс в касу ПП «Медвар», ТОВ «СК «Традо» зазначені ним грошові кошти саме в якості передоплати за надання безпроцентного кредиту.

Виходячи з викладеного та норм ст.216 і ст. 230 ч.1 п.2 ЦК України, суд також задовольнив вимогу про визнання недійсними: договору, укладеного 30.12.2014 року між ОСОБА_2 та ПП «Медвар» і договіру, укладеного 08.01.2015 року між ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія «Традо», з чим повністю погоджується колегія суддів.

При цьому, суд врахував, що у відповідності до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов'язковою передумовою при реалізації інших правовідносин.

Оскільки ст. 216 ЦК України вказує на те, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину та відшкодувати завдані збитки, то суд правомірно застосував реституцію і задовольнив вимоги про стягнення грошових коштів, як з ПП «Медвар» так і з ТДВ «СК «Традо», з урахуванням індексу інфляції та відсотків за користування коштами, як передбачено нормами ст.ст.536, 625 ЦК України.

Доводи апелянта , що позивач зі страховиком вступив у договірні правовідносини добровільно та свідомо, діяв на свій розсуд і ризик, не відповідають встановленим обставинам, правовідносинам, які відповідають цим обставинам, а звідти і нормам, застосованих норм матеріального права, вони спростовуються вказаними вище обґрунтуваннями задоволення позовних вимог і ніяким чином не спростовують рішення суду.

Про те, що Договір страхування укладений в забезпечення виконання умов Договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Лексворд», свідчить, зокрема, підпункт «є» п.5.2 ст. 5 Додатку №2 до Договору № 00335 від 30 грудня 2014 року ( а/с 12).

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, в силу ст.. 308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307,308,313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» - відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23.12.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук