Справа № 461/9511/15 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/2999/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Бермеса І.В.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: апелянта(відповідача) ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 Іудейської релігійної громади ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року позов ОСОБА_4 Іудейської релігійної громади ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ до ОСОБА_2, Першої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_4 Іудейній релігійній громаді Бейс ОСОБА_7 Свідоцтва НВ №0311298, виданого 17 лютого 1998 року Державним нотаріусом Першої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_8, про право на спадщину за заповітом на квартиру №5а по вул. Листопадового Чину 3 у м. Львові, яка складається з однієї кімнати житловою площею 17,5 кв.м, кухні та туалету у спільному користуванні, загальна площа квартири 23 кв.м., успадкованої після смерті спадкодавця ОСОБА_9.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив - відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивач не має жодного відношення до спадкодавця. Доручення від 11 грудня 1997 року видане громадянці ОСОБА_10 на ведення спадкової справи ОСОБА_11, на яке покликається позивач, видане зовсім іншою релігійною організацією: ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада «ОСОБА_5 В»Ісроель». Вважає, що наявність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру №5а буд.3 по вул. Листопадового Чину у м.Львові пояснюється внесенням позивачем недостовірної інформації, а саме про іншого заявника і спадкодавця(не позивача): ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада «ОСОБА_5 В»ісроель» є наступні документи: вищезгадане Доручення, заяви про прийняття спадщини та Довідка характеристика ОСОБА_4 обласного БТІ. Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні дані того, що позивач звертався до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно заповіту від 25.06.1996 року спадкодавець визначила, що спадкоємцем буде ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада «ОСОБА_5 В»Ісроель», а не позивач по справі. Враховуючи вищенаведене, просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року у справі скасувати, та ухвалити нове рішення , яким у позові відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_6 на її заперечення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність розбіжностей у свідоцтві про право на спадщину за заповітом є перешкодою для прийняття спадщини позивачем після смерті спадкодавця ОСОБА_9, а відтак з метою надання позивачу можливості розпоряджатися своєю власністю необхідно встановити факт, що правовстановлюючий документ Свідоцтво НВ 0311298, видане 17 лютого 1998 року державним нотаріусом Першої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_8, про право на спадщину за заповітом на квартиру №5а по вул.Листопадового Чину,3 у м.Львові, яка складається з однієї кімнати житловою площею 17,5 кв.м., кухні та туалету у спільному користуванні, загальна площа квартири 23 кв.м успадкованої після смерті спадкодавця ОСОБА_9, належить ОСОБА_4 Іудейській релігійній громаді ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ ().

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом 17 лютого 1998 року державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якому остання посвідчує, що на підставі заповіту, посвідченого Першою львівською державною нотаріальною конторою 26 червня 1996 року і зареєстрованого в реєстрі за №3-3626, спадкодавцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_9, померлої 04 липня 1997 року є ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада ОСОБА_5 В»Ісроель», що знаходиться в м. Львові, вул. Бр. Міхновських, 4, на яку покладено обовязок встановити надгробний памятник на могилі ОСОБА_9. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з квартири №5а в будинку №3 по вул. Листопадового Чину в м. Львові, що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого ОСОБА_4 міською радою 15 грудня 1990 року за №Г-04327, зареєстрованого у ОСОБА_4 МБТІ 26 грудня 1996 року за №15291 (а.с.6).

Із наявної в матеріалах справи копії спадкової справи №706, заведеної після смерті ОСОБА_9, в заяві про прийняття спадщини від 15 грудня 1997 року, довідці-характеристиці від 20 січня 1997 року, заповіті від 25 червня 1996 року ОСОБА_9, дорученні від 11 грудня 1997 року, статуті від 06 листопада 1992 року, та, відповідно, свідоцтві про право на спадщину за заповітом, вбачається, що назва позивача вказана як «ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада ОСОБА_5 ВІсроель»» (а.с.46-56).

Також судом встановлено, що 13 жовтня 2014 року представник ОСОБА_4 Іудейської релігійної громади ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ ОСОБА_6 подав до Першої львівської державної нотаріальної контори звернення, в якому вказує, що ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ має намір реалізувати свої права як власника майна квартири №5а в будинку №3 по вул. Листопадового Чину у м. Львові, успадкованої після смерті спадкодавця ОСОБА_9 (спадкова справа №706 за 1997 рік). На вказану квартиру державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Як зясувалось, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом помилково вказана назва їх релігійної громади, зокрема, допущено помилку у слові ВЕІСРАЕЛЬ (у свідоцтві вказано ВІсроель). У звязку з наведеним просив повідомити про можливість виправлення такої помилки (а.с.4).

24 жовтня 2014 року завідуючий Першою львівською державною нотаріальною конторою надав відповідь за №1768/01-16 представнику позивача на вищевказане звернення, в якому повідомляє, що свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 було видано державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори відповідно до заповіту спадкодавця ОСОБА_9, що заповідала своє майно ОСОБА_4 Іудейській релігійній громаді «ОСОБА_5 В»ісроель». В дорученні, викладеному на бланку релігійної громади, підписаному ОСОБА_12 Болд, Головним Рабіном Західної України та м. Львова за вих.№259/7 від 11 грудня 1997 року вказано, що ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада «ОСОБА_5 В»ісроель» довіряє п. Замській Євгенії Павлівні одержати свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_4 Іудейської релігійної громади «ОСОБА_5 В»Ісроель». Згідно з заявою, поданою гр. ОСОБА_10, вона діяла від імені ОСОБА_4 Іудейської релігійної громади «ОСОБА_5 В»Ісроель». Враховуючи вищевказане, Перша львівська нотаріальна контора не має підстав для внесення виправлень у свідоцтво про право на спадщину, так як воно було видане відповідно до документів, поданих для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_13 (а.с.5).

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії Статуту ОСОБА_4 Іудейської релігійної громади ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ, прийнятого Загальними зборами віруючих 06 листопада 1992 року, назва релігійної громади записана як ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ (а.с.7).

Згідно наявної в матеріалах справи довіреності, виданої 24 квітня 2014 року, посвідченої головою ОСОБА_14 Шломо, такою ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ, податковий номер 20825636, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Братів Міхновських, буд.4, уповноважує ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_17, кожен з яких діє незалежно один від одного, виступати від імені та представляти інтереси ОСОБА_4 Іудейської релігійної громади ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ, зокрема, в усіх судах України, виключно щодо спадкового майна ОСОБА_4 Іудейської релігійної громади ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ квартири №5А у будинку №3 по вул. Листопадового Чину у м. Львові (а.с.66).

Крім цього, 20 січня 2016 року представник позивача ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_4 обласної державної адміністрації із інформаційним запитом, в якому просив повідомити: яка релігійна громада та/або релігійні громади зареєстровані та/або були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; чи було зареєстровано за вказаною вище адресою дві релігійні громади із схожими назвами з відмінностями в останньому слові, зокрема: ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада «ОСОБА_5 ВЕІСРАЕЛЬ»; ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада «ОСОБА_5 В»ІСРОЕЛ»; чи є (була) у Львові (Львівській області) зареєстрована релігійна громада із назвою: ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада «ОСОБА_5 В»ІСРОЕЛ» (а.с.69).

У відповідь на вищевказаний інформаційний запит, 01 лютого 2016 року за вих.№01П/04, Департамент з питань культури, національностей та релігій ОСОБА_4 обласної державної адміністрації надав відповідь про те, що розпорядженням Представника Президента України у Львівській області від 30 листопада 1992 року №811 (п.1.4) зареєстровано статут ОСОБА_4 Іудейської релігійної громади ОСОБА_5 ОСОБА_7, Залізничний район, вул. Бр. Міхновських, 4. У цьому ж пункті розпорядження зазначено «Пункт 1.3. Рішення облвиконкому №552 від 15 жовтня 1991 року вважати таким, що втратив чинність». Водночас повідомлено, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 обласної ради народних депутатів від 15 жовтня 1991 року №552 (п.1.3) було зареєстровано статут релігійної громади Іудейського віровизнання, Залізничний район, вул. Московська, 4. Жодних інших статутів релігійних громад, вказаних у інформаційному запиті, рішенням органу державної виконавчої влади не зареєстровано (а.с.70).

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що у свідоцтві про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9, помилково вказано назву позивача як «ОСОБА_4 Іудейська релігійна громада «ОСОБА_5 В»ІСРОЕЛ», оскільки інших юридичних осіб, а саме релігійних організацій за вищевказаною адресою та з подібними назвами не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

ОСОБА_18