Справа № 285/4259/15-ц
провадження у справі № 2/0285/80/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………..Літвин О.О.

за участю секретаря...……..Поліщук Т.П.

сторін:

представника позивача…….Рябчун О.Д.

представника відповідача….Фрегера Г.Й.

представників ІІІ осіб.……..Кошман Л.А.,

Годун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

до ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ІІІ особи: Новоград-Волинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області,

орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив виселити відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 (далі - Квартира) без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (далі - УДМС) зняти їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

В обґрунтування позову зазначає, що 13.10.2011 року рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області було задоволено позовні вимоги ПАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» (далі - Банк), до ОСОБА_7, який є чоловіком - ОСОБА_5 та батьком - ОСОБА_6, відповідачів по справі, про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно - Квартири. Однак, станом на 29.05.2012 року у ній зареєстровані відповідачі ОСОБА_6, що унеможливлює виконання рішення суду. Тому враховуючи вищенаведене просить виселити та зняти їх з реєстраційного обліку.

14.06.2016 року ухвалою суду за заявою представника позивачів було залишено без розгляду позовні вимоги Банку до УДМС про зняття з реєстраційного обліку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що врегулювати спір мирним шляхом сторони не змогли.

Представник відповідачів заперечив щодо заявлених позовних вимог, мотивуючи тим, що ВСУ від 18.03.2015 року була висловлена правова позиція, відповідно до якої виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки допускається у разі, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Оскільки Квартира була придбана на підставі договору міни, іншого житлового приміщення відповідачі не мають, позивачем не ставиться питання про надання іншого житла, а тому позов є безпідставним.

Представник ІІІ особи органу виконавчої служби при вирішенні даної справи поклався на розсуд суду.

Представник ІІІ особи органу опіки та піклування зазначила, що не можна виселяти неповнолітнього ОСОБА_6

Заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 24.09.2008 року між ВАТ «СЕБ Банк», яке змінило свою назву на ПАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Газета «Звягель-Інформ» було укладено кредитний договір № 447 (далі - Кредитний Договір) за умовами якого останньому був наданий кредит в розмірі 56 000,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_7 було укладеного договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме Квартира.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.10.2011 року в рахунок погашення заборгованості за Кредитним Договором, було стягнуто з ОСОБА_7 заборгованість у розмірі 407 495,94 грн. шляхом звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки, а саме на Квартиру.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 03.03.2015 року було частково задоволено позов Банку до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про виселення та зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, та прийнято рішення про їх виселення з квартири, на виконання якого відповідно до постанови органу виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження від 22.07.2015 року було встановлено, що ОСОБА_7 в самосійному порядку виконав рішення суду і не проживає у квартирі.

Проте, відповідно до довідки ОСББ «Перспектива» від 07.07.2015 року було з'ясовано, що у Квартирі проживають та зареєстровані відповідачі - ОСОБА_5 та малолітній ОСОБА_6 Вказана обставина підтверджується відповіддю Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області на запити суду від 19.11.2015 року.

Згідно зі ст. 177 СК України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки або особи, які їх замінюють, без дозволу органу опіки та піклування, є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься і право користування жилим приміщенням.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачу - ОСОБА_5 06.11.2015 року було відправлено вимогу про добровільне звільнення предмету іпотеки - квартири протягом одного місяця, яка була нею проігнорована.

Враховуючи вимоги ст. 109 ЖК Української РСР суд вважає, що звернення стягнення на передану в іпотеку Квартиру є підставою для виселення всіх осіб, що мешкають в ній, а тому задовольняє позовні вимоги Банку щодо виселення відповідачів.

При розгляді цивільної справи № 6-39 цс15 від 18.03.2015 року, ВСУ було висловлено правову позицію, відповідно до якої особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Оскільки заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.10.2011 року, яке набрало законної сили, вже звернуто стягнення на предмет іпотеки - Квартиру, а предметом позову у справі № 6-39 цс15, що переглядалась Верховним Судом України від 18.03.2015 року, було звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням, суд вважає хибним посилання представника відповідача на зазначену вище правову позицію ВСУ.

Понесений позивачем судовий збір при подачі даного позову до суду підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись статтями 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, 109 ЖК України, 33, 36, 40 Закону України «Про іпотеку», - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_5на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин