Справа № 405/4773/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2016 р. Ленінський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Кореняк В.К.,

при секретарі Погрібній А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини

Заінтересована особа: Кіровоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась в Ленінський районний суд м. Кіровограда із заявою про встановлення факту народження 26.08.2015 р. в м. Єнакієве Донецької області її сина ОСОБА_2 В»ячеславовича.

На обґрунтування заяви вказується, що ОСОБА_1 26.08.2015 р. в м. Єнакієве Донецької області народила сина, проте на тимчасово окупованій території України неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження, а тому для отримання свідоцтва про народження дитини заявниця вимушена звернутись до суду з відповідною заявою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про встановлення факту народження дитини підтримала повністю.

Заінтересована особа надіслала до суду повідомлення про можливість розгляду справи без присутності її представника, проти задоволення заяви не заперечує.

Заслухавши пояснення заявниці, показання свідка і вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 26.08.2015 р. в м. Єнакієве Донецької області громадянка України ОСОБА_1, яка зареєстрована і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на тимчасово окупованій території України, народила сина, в зв»язку з чим 03.06.2016 р. нею було отримано дублікат Медичного свідоцтва про народження № 250, виданий центральною міською лікарнею №1 м. Єнакієве. Після звернення заявниці в червні 2016 р. до Кіровоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в державній реєстрації народження дитини їй було відмовлено, оскільки надане нею медичне свідоцтво про народження засвідчене печаткою так званої Донецької Народної Республіки і тому не відповідає встановленій формі.

Викладені обставини підтверджені:

-показами свідка ОСОБА_3, котрий пояснив, що протягом тривалого часу проживав спільно із заявницею в м. Єнакієве, в зв»язку з чим йому відомо про народження нею сина 26.08.2015 р. в центральній міській лікарні №1 м. Єнакієве. Був безпосередньо присутній при народженні дитини, зараз разом з ОСОБА_1 і дитиною перебувають в м. Кіровограді, де у відділі РАЦС отримали відмову в державній реєстрації народження дитини;

-медичним свідоцтвом про народження №250, виданого центральною міською лікарнею №1 м. Єнакієве, за змістом якого у ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, 26.08.2015 р. народився хлопчик.

При оцінці зазначеного медичного свідоцтва, як доказу у справі, судом враховується, що, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо і органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Ч. 3 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Однак, крім цього, судом враховується, що відповідно до ст.ст. 3,8,9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави, а чинні міжнародні договори , згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», з яких вбачається, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватись, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов»язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але, «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини в справі «Кіпр проти Туреччини (10.05.2001) констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов»язання ігнорувати, не брати до уваги існуючих de fackto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватись третіми країнами або міжнародними організаціями , особливо судами. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». У справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (23.02.2016) Європейський суд з прав людини наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою).

Враховуючи положення при вирішенні даної заяви суд робить висновок про те, що надане ОСОБА_1 медичне свідоцтво про народження в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_3 і поясненнями самої заявниці достатньо підтверджують факт народження ОСОБА_1 сина 26.08.2015 р. в м. Єнакієве, в зв»язку з чим заява про встановлення юридичного факту підлягає задоволенню.

Встановлення факту народження дитини є необхідним для здійснення державної реєстрації народження дитини, з чим безпосередньо пов»язана можливість реалізації прав людини.

З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 212-215, 257-1, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: Кіровоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області задовольнити.

Встановити факт народження сина 26.08.2015 р. в м. Єнакієве Донецької області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення негайно видати заявниці, а також невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда В. К. Кореняк