Справа №263/2395/16-ц
Провадження № 2/263/990/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Момот А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_1 ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

29 лютого 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_1 ОСОБА_3 про стягнення заборгованості солідарно за кредитним договором №121/ЕК-05 від 19.09.2005 року у розмірі 1969,80 доларів США. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.09.2005 між позивачем та ОСОБА_1 ОСОБА_2 укладено кредитний договір №121/ЕК-05, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 доларів США на термін до 06.09.2006 року, зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця. У звязку з невиконання зобовязань за кредитним договором станом на 12.02.2016 має заборгованість - 18380,68 доларів США, яка складається з наступного: 1273,75 доларів США; 3442,49 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 13664,44 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Рішенням Індустріального районного суду від 29.10.2013 року з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 16410,88 доларів США, тому позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 1936,80 доларів США, тобто суму заборгованості за відрахуванням суми стягнутої за Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, що за курсом 26,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.02.2016 року складає 52810,34 грн. В забезпечення виконання зобовязання за Договором 121/ЕК між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 ОСОБА_3 було укладено договір поруки, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1 ОСОБА_2. Відповідно до п.5 позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором №121/ЕК-05.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позові зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутністю представника банку та винесення заочного рішення судом.

Відповідачі у судове засідання не прибули з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, через оголошення у газеті «Урядовий Курєр». Про причини неявки суду не повідомлено.

За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідачів за наявними в справі доказами.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 19 вересня 2005 року укладено кредитний договір №121/ЕК-05 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 ОСОБА_2, відповідно умов якого банк зобовязався надати кредит у розмірі 5000 доларів США, відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2 зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки відповідно графіку погашення кредиту, строком до 06.09.2006 року.

19.09.2005 року між ОСОБА_1 ОСОБА_3 та позивачем було укладено договір поруки №121/ЕК-05/1, відповідно умов якого ОСОБА_1 ОСОБА_3 поручився перед банком за виконання ОСОБА_1 ОСОБА_2 своїх обовязків за кредитним договором від 19.05.2005 №121/ЕК-05.

Згідно повідомлення від 19.014.2016 №30.1.0.0/2-840, відповідачів було повідомлено, що у звязку з порушенням зобовязань ОСОБА_1 ОСОБА_2 умов укладеного договору №121/ЕК-05 від 19.09.2005, прострочена заборгованість складає 18322,52 доларів США. Встановлено строк у пять днів для погашення заборгованості.

Відповідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.1013 (справа №202/32666/13-ц, провадження №2/202/8963/2016), з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №121/ЕК-05 від 19.09.2005 року у розмірі 121122,93 грн., та стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк», ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» суму 1000 грн., а всього заборгованість у сумі 131122,93 грн., що еквівалентно 16410,88 доларів США та складається: заборгованість за кредитом - 1273,75 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 3442,49 дол. США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 11694,64 доларів США.

Згідно розрахунку заборгованості наданої позивачем, заборгованість за кредитним договором станом на 12.02.2016 становить 18380,68 доларів США, яка складається з наступного:

- 1273,75 доларів США заборгованість за кредитом;

- 3442,49 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 13664,44 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Оскільки рішенням Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року частково стягнуто заборгованість за кредитним договором, то заборгованості за кредитним договором №121/ЕК-05 становить 1969,80 доларів США, за відрахуванням вже стягнутої суми заборгованості як стосується лише пені. Оскільки відповідно розрахунку наданого позивачем, сума нарахованих процентів та поточної заборгованості починаючи з 26.03.2012 була незмінною, змінювалась лише сума заборгованості за пенею.

Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Крім того, згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦПК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

У п. 11 договору поруки №121/ЕК-05/1 від 19.09.2005 року зазначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за Кредитним договором.

Однак умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязань перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, тобто термін повинен бути визначений календарною датою або вказівкою на подію яка має неминуче настати. У Банка виникло право на предявлення вимоги до поручителя з моменту прострочення виконання основного зобовязання за кредитним договором, тобто з 08.11.2005 протягом наступних шести місяців. Згідно наданих суду документів, з вимогою до поручителя банк звернувся 19.01.2016, та з рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2013 року вбачається,що до поручителя ОСОБА_1 ОСОБА_3 Алдіна банк звернувся лише 17.09.2013, у вимогам банку до ОСОБА_1 ОСОБА_3 Алдіна було відмовлено.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 23 травня 2012 року (справа № 6-33цс12), умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Виходячи з наведеного, вимоги позивача до поручителя ОСОБА_1 ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, оскільки пропущено строк предявлення вимоги до кредитора, відповідно порука припинилась.

Згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2 має останню відому адресу м. Маріуполь Донецької області.

Виходячи з наведеного не підлягає стягненню заборгованість за пенею, починаючи з 14.04.2014 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2013 року, пеню стягнуто станом на 11.07.2013 року. З розрахунку заборгованості за кредитним договором сума пені на 16.08.2013 року складає 11820,37 доларів США, наступна дата у розрахунку зазначена 17.07.2014, тобто пеня може бути стягнута станом на 16.08.2013, відповідно наданому розрахунку. Різниця між стягнутою сумою пені рішенням суду та сумою станом на 16.08.2013 року складає 125,73 доларів США (11820,37 доларів США - 11694,64 доларів США).

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 1 ст. 533 ЦК України).

За курсом НБУ на день ухвалення рішення 10.05.2016 за 100 доларів США - 2516.2672 грн., відповідно 125,73 Доларів США складає 3163,37 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені не в повному обсязі, судовий збір з відповідача необхідно стягнути у розмірі пропорційному від задоволених вимог, що складає 82,6 гривень на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_1 ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (рах. №3111) заборгованість за кредитним договором №121/ЕК-05 від 19.09.2005 року у розмірі 3163,37 гривень (тридцять одна тисяча шістдесят три) грн. 37 коп., еквівалентно 125,73 доларів США, заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 82,6 гривень.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня проголошення заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.І. Скрипниченко