Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/835/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

20.04.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.,

суддів - Гайсюка О.В,

ОСОБА_2,

за участю секретаря - Кечкіна А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» про визнання недійсним іпотечного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» про визнати недійсним та таким, що припинив свою дію іпотечний договір № 6138638 від 21 лютого 2008 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 21 лютого 2008 року відповідач уклав з ним кредитний договір № 6138551 про надання йому валютного кредиту в сумі 30 000 доларів США, та в забезпечення виконання зобовязань за зазначеним договором між ним та відповідачем 21 лютого 2008 року було укладено іпотечний договір № 6138638, за умовами якого в іпотеку Банку було передано жилий будинок за адресою пров. Красіна, 9 у м. Кіровограді, який ОСОБА_3 придбав за договором купівлі-продажу від 21 лютого 2008 року.

На час укладення кредитного та іпотечного договорів, він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який було укладено 19 жовтня 2002 року, у звязку з чим при оформленні та підписанні іпотечного договору відповідач зобовязаний був отримати від його дружини ОСОБА_4 нотаріально посвідчену письмову згоду на передачу в іпотеку відповідачу вищевказаного будинку, який є предметом спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, зазначив, що у разі внесення змін та доповнень до кредитного договору стосовно розміру суми кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом, іпотекодержатель зобовязаний укласти з іпотекодавцем нотаріально посвідчену угоду, разом з тим, відповідач не виконав зазначеного зобовязання, у звязку з чим іпотечний договір № 6138638 від 21 лютого 2008 року є таким, що припинив свою дію.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» про визнання недійсним та таким, що припинив свою дію іпотечного договору № 6138638 від 21 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», посвідченого 21 лютого 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 628, залишений без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, так як на його думку воно ухвалено з порушення норм матеріального і процесуального права, а також порушення ним порядку прийняття та дослідження доказів та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши доповідача, поясненняОСОБА_6В, представникаОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення про доводів апеляційної скарги ОСОБА_7, представника ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 21 лютого 2008 року між позивачем ОСОБА_3 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» було укладено іпотечний договір № 6138638, посвідчений 21 лютого 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 627.

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору Іпотекою забезпечується виконання всіх зобовязань ОСОБА_3, що випливають з укладеного між ним та Банком кредитного договору № 6138551 від 21 лютого 2008 року, згідно з яким Іпотекодержатель зобовязався в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, надати ОСОБА_3 кредит, а ОСОБА_3 зобовязався повернути кредит в розмірі 30 000 доларів США, що еквівалентно 151 500 грн. 00 коп. по курсу НБУ на день укладення договору, з кінцевим терміном повернення 21 лютого 2028 року, а також сплатити на користь Іпотекодержателя проценти за користування кредитом за ставкою 13,49% відсотків річних, пені, штрафи, та всі інші суми, передбачені кредитним договором.

Факт укладення з Банком зазначеного Договору іпотеки позивачем не заперечувався.

Відповідно до п.1.2.1 Договору предметом іпотеки є житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами № 9 по пров. Красіна у м. Кіровограді, право власності на який зареєстровано за Іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу від 21 лютого 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 605.

Як на підстави позовних вимог про визнання недійсним іпотечного договору позивач послався на відсутність отримання нотаріально посвідченої письмової згоди його дружини ОСОБА_4, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі, на передачу в іпотеку відповідачу житлового будинку № 9 по пров. Красіна у м. Кіровограді.

Як на підстави для визнання припиненим іпотечного договору ОСОБА_3 послався на відсутність нотаріально посвідченої угоди між ним та відповідачем про зміну розміру суми кредиту та розміру процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором.

Відповідно до п.1.9 іпотечного договору № 6138638 від 21 лютого 2008 року зазначений договір посвідчується за письмовою згодою дружини Іпотекодаця ОСОБА_4, підпис на заяві якої нотаріально посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 21 лютого 2008 року по р.№ 625 і яка залишається у справах нотаріуса.

З наданої приватним нотаріусом ОСОБА_5, у судовому засіданні Апеляційного суду Кіровоградської області, оригіналу заяви ОСОБА_4 від 21 лютого 2008 року, зареєстрованої в реєстрі за № 625, встановлено, що ОСОБА_4 дає згоду своєму чоловіку ОСОБА_3, з яким вона проживає однією сімєю та перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2002 року, на передачу в іпотеку ЗАТ «ПУМБ», а також на продаж у випадку реалізації внаслідок невиконання зобовязань за іпотечним договором житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Кіровограді на пров. Красіна, під номером 9, набутого ними в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти на умовах на його розсуд. З умовами договору ознайомлена. Проект іпотечного договору, який нею прочитано, відповідає їхнього з чоловіком волевиявленню. Дії її чоловіка при передачі житлового будинку в іпотеку відповідають інтересам сімї.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо спростування доводів позивача про відсутність отримання нотаріально посвідченої письмової згоди дружини позивача ОСОБА_4, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі, на час укладення іпотечного договору, на передачу в іпотеку відповідачу житлового будинку № 9 по пров. Красіна у м. Кіровограді. Крім того, позивачем не доведено суду з наданням відповідних належних доказів про те, що за укладеним з відповідачем кредитним договором № 6138551 від 21 лютого 2008 року, вносилися зміни та доповнення в частині розміру суми кредиту, а так само вносилися зміни щодо розміру визначеної процентної ставки за користування кредитом.

Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, під якими розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, право вибору способу судового захисту належить позивачеві і такі способи захисту визначені законом, при цьому способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.1 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

Окрім того, умовою звернення до суду повинно бути дійсне або добросовісно передбачуване порушення субєктивного права позивача, будь-яке інше звернення до суду є зловживання правом.

Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.10 та ст.11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін.

Згідно із положеннями ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки, та відповідно до ст.578 ЦК України, майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Із аналізу змісту положень ст.ст. 1, 3 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України випливає, що право на судовий захист повязане виключно з порушенням субєктивного права позивача, при цьому суд захищає лише порушені права позивача, обставини дійсного (реального) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач, та відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту субєктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог позивача.

За принципом змагальності, визначеним в ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки.

Позивачем ОСОБА_3 в суді першої та в суді апеляційної інстанцій не було доведено, шляхом подання належних та допустимих доказів, фактів зазначених в позовній заяві, не доведено, яке субєктивне право позивача порушене відповідачем, не довели суду і наявність у позивача субєктивного права, про захист якого предявлено позов.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційних скарг і залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.Є. Фомічов

Судді: О.В. Гайсюк

ОСОБА_2