Справа №: 705/3589/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Власової Т.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та виселення,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2016 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та виселення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 19.12.2015 між ним та Роїк ( після реєстрації шлюбу ОСОБА_3) О.Є. був зареєстрований шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1368. На час укладення шлюбу відповідач приховала від нього наявність у неї психічного захворювання маніакально-депресивного синдрому. Про існування у дружини психічного захворювання запідозрив лише 01.05.2016, коли у неї раптово змінилася поведінка: вона почала себе агресивно поводити, погрожувати позивачу та його родичам, зникати посеред ночі, запрошувати до оселі сторонніх людей, роздавати спільне майно перехожим на вулиці. У результаті одного з таких випадків, 04.05.2016 позивач змушений був звернутись та подати відповідну заяву до управління патрульної поліції в місті Києві. У результаті приїзду представників поліції відповідач була доставлена до Територіального медичного обєднання «Психіатрія» у місті Києві, проте відмовилась від огляду психіатром.

05.05.2016 відповідач вчинила хуліганські дії за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 37, що підтверджується рапортом сержанта поліції УНП в м. Києві. За результатами події працівниками поліції було викликано психіатричну бригаду Територіального медичного обєднання «Психіатрія» у м. Києві, працівники якої госпіталізували ОСОБА_3 Відео з місця події було знято на мобільний телефон одним з перехожих та розміщено в мережі Інтернет. 06.05.2016 Територіальним медичним обєднанням «Психіатрія» у м. Києві було подано заяву в порядку окремого провадження до Подільського районного суду міста Києва про призначення госпіталізації в примусовому порядку ОСОБА_3 Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10.05.2016 по справі № 758/5937/16-ц заяву було задоволено. Після госпіталізації ОСОБА_3, позивач звернувся до лікаря, який здійснює лікування відповідача у Територіальному медичному обєднанні «Психіатрія» у місті Києві, який йому повідомив, що це не перший випадок загострення психічної хвороби ОСОБА_3 Як відомо позивачу, в результаті подій 05.05.2016 відповідачу було поставлено діагноз маніакально-депресивна психопатія. Із розмови з лікарем, стало зрозуміло, що відповідач ще до одруження періодично, щонайменше разів 8, перебувала на лікуванні у Територіальному медичному обєднанні «Психіатрія» у місті Києві. Маніакально-депресивна психоз (біполярний афективний розлад) психічна хвороба ендогенного характеру, яка проявляється однією або (частіше) двома зовні протилежними фазами маніакальною чи депресивною з наявністю «світлого» проміжку (інтермісії) між ними без змін особистості в цей час. Маніакально-депресивна психоз повязаний з важкими перепадами в настрої, які заважають пацієнтам жити нормальним життям.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що відповідач, станом на дату реєстрації шлюбу 19.12.2015, знала про наявність у неї психіатричного захворювання, яке небезпечне для відповідача та їх нащадків, і тому має усі правові підстави просити суд визнати шлюб між ним та ОСОБА_4 недійсним. Також позивач просить суд застосувати правові наслідки, пов'язані з визнанням шлюбу недійсним, які передбачені ст. 45 СК України, щодо відновлення дошлюбного прізвища відповідача «Роїк» та її виселення із житла, в якому вона проживала і була зареєстрована у зв'язку реєстрацією недійсного шлюбу, за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира зареєстрована на праві власності за матірю позивача ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.1999. Відповідач заселилась та була зареєстрована у квартирі, належній ОСОБА_5 як дружина члена сімї власника житлового приміщення.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 (батько позивача) в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, подавши суду письмову заяву про визнання позову від 31.05.2016, відповідно до якої підтвердила обставини щодо наявності в неї психічного захворювання біполярного ефективного розладу, про яке вона майбутнього чоловіка ОСОБА_2 не повідомила до реєстрації шлюбу. Вперше ця хвороба була діагностовано у 2008 році. Починаючи з червня 2008 року вона періодично проходила курси стаціонарного лікування у Територіальному медичному обєднанні «Психіатрія» у місті Києві. Останній раз проходила лікування з 06.05.2016 по 27.05.2016 за рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10.05.2016 по справі № 758/5937/16ц. Враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, відповідають дійсності, вона позов визнає та згодна на задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судовий розгляд просила здійснити за її відсутності.

Дослідивши позовну заяву, заслухавши думку представника позивача і заяву відповідача про визнання позову, враховуючи фактичні обставини, на які посилається позивач, на підтвердження який надані письмові докази і які не заперечує відповідач, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд також враховує норми законів, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України обов'язковою умовою шлюбу є вільна згода жінки і чоловіка.

Статтею 27 СК України передбачено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. І орган державної реєстрації актів цивільного стану (ст. 29 СК України) зобов'язаний ознайомити наречених з їхніми правами та обов'язками як майбутніх подружжя і батьків та попередити про відповідальність за приховання перешкод до реєстрації шлюбу.

Згідно з ч. 1, 4, 5 ст. 30 СК України наречені зобов'язані повідомити один одного про стан свого здоров'я; результати медичного обстеження є таємницею і повідомляються лише нареченим; приховування відомостей про стан здоров'я одним з наречених, наслідком чого може стати (стало) порушення фізичного або психічного здоров'я іншого нареченого чи їхніх нащадків, може бути підставою для визнання шлюбу недійсним.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 41 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. І згідно з ч. 3 цієї статті вагітність дружити в такому випадку не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним.

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Відповідно до ч. 1, 4 ст.45 СК України шлюб, визначений недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення в осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов'язків подружжя, а також прав та обов'язків, які встановлені для подружжя іншими законами України; і особа, яка поселилася у житлове приміщення іншої особи у зв'язку з реєстрацією з нею недійсного шлюбу, не набула права на проживання в ньому і може бути виселена. Також особа, яка у зв'язку з реєстрацією недійсного шлюбу змінила своє прізвище, вважається такою, що іменується цим прізвищем без достатньої правової підстави (ч. 5 ст. 45 СК України). Вказані правові наслідки, згідно з частиною 6 цієї статті застосовуються до особи, яка знала про перешкоди до реєстрації шлюбу і приховала їх від другої сторони і (або) від органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в установленому законом порядку.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» №2 від 12.04.1985, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи прописані вони в даному житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (у редакції на час розгляду справи) реєстрація, та, відповідно, зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування особи у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється відповідним органом реєстрації згідно з Правилами здійснення реєстрації місця проживання, які встановлені Кабінетом Міністрів України Постанова від 02.03.2016 № 207. Також статтею 7 цього Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення.

Керуючись ст. 21, 27, 29-30, 40-41, 45 СК України, ст.ст. 65, 109 ЖК України, ст. 3, 4, 10 ,11, 15, 31, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати недійсним шлюб між громадянином України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та громадянкою України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований 19.12.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 1368, від дня його державної реєстрації.

Визнати ОСОБА_3 такою, що не набула право користування квартирою № 126 по вул. Пролетарська, 2, м. Умань Черкаської області, та виселити ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_2, без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_3 відновити її дошлюбне прізвище «Роїк».

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О.С. Кімстачов