Справа 688/1607/16-ц
№ 2/688/460/16
Рішення

іменем України

(вступна та резолютивна частини)

27 квітня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Мазур Н.В.,

секретаря Ярощук Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай), яку виділити з резервного фонду ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району,

встановив:

Керуючись ч.3 ст.209 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай), яку виділити з резервного фонду ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Справа 688/1607/16-ц

№ 2/688/460/16

Рішення

іменем України

27 квітня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Мазур Н.В.,

секретаря Ярощук Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай), яку виділити з резервного фонду ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району,

встановив:

24 березня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що з 1995 року по 1999 рік та з 2004 року до часу ліквідації СТОВ «Райдуга» с.Велика Шкарівка Шепетівського району, позивач працював та був членом СС «Мрія» с. Гриців Шепетівського району, яка у 2000 році була реорганізована в СГВК «Колос» с. Велика Шкарівка Шепетівського району, який в свою чергу у 2001 році реформований у СТОВ «Райдуга» с. Велика Шкарівка Шепетівського району. Ухвалою Господарського суду від 09 червня 2006 року товариство визнано банкрутом та ліквідовано.

При отриманні сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивач безпідставно не був включений у список громадян членів сільськогосподарського підприємства, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю. При уточненні списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) позивача не включили в уточнений список, відмовили у видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, чим порушили його право. Просила зобовязати ОСОБА_2 сільську раду Шепетівського району Хмельницької області внести в списки осіб, що мають право на земельну частку (пай) ОСОБА_1, зобовязати Шепетівську районну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 земельний сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 3,10 га, вартістю 72954,07 грн. по СС «Мрія», земельний пай виділити з резервного фонду ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.

20 квітня 2016 року представник позивача ОСОБА_3 подала письмову заяву про уточнення позовних вимог, просила визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) в розмірі 3,1 умовних кадастрових гектари, яку виділити з резервного фонду ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району Хмельницької області ОСОБА_4 позов не визнала. В обгрунтування заперечень зазначила, що позивач ОСОБА_1 не включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та йому не видано державний акт на земельну ділянку, оскільки він не був членом сільськогосподарського підприємства. Станом на час розпаювання йому було лише 12 років, він працював у колгоспі під час літніх канікул, а тому не має права на земельну частку (пай).

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Згідно з пп. 1, 2. 3, 5 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»№720 від 08.08.1995 р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 31 березня 1984 року в с. В.Шкарівка Шепетівського району Хмельницької області, що підтверджується ксерокопією його паспорта серії АВ 095137, виданого Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області.

Відповідно до довідки архівного відділу Шепетівської районної ради №315 від 27 жовтня 2014 року, виданої на підставі книги рахунків по заробітній платі за 1995-1999 роки, ОСОБА_1 працював у Спілці Селян «Мрія» с. Велика Шкарівка Шепетівського району та відпрацював відповідну кількість людиноднів, в т.ч. : у липні 1995 року - 15, у червні 1996 року -10; в липні 1996 року -25, в серпні 1996 року 18, у вересні 1996 1; у серпні 1997 року 21;у січні 1998 року -2, в червні 1998 року 7, в липні 1998 року 23, в серпні 1998 року -53, у вересні 1998 року 38, у червні 1999 року 17, у липні 1999 року 29, у серпні 1999 року 31.

Відповідно до довідки районного трудового архіву Шепетівської районної ради Хмельницької області №328 від25 листопада 2015 року, виданої на підставі книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника №12, ОСОБА_1 працював у СТОВ «Райдуга» с. Велика Шкарівка Шепетівського району Хмельницької області та відпрацював відповідну кількість людиноднів, в т.ч. у 1995 році 41; у 1996 році 54;, у 1998 році -125; у 1999 році -84, у 2001 році 49.

Згідно довідок архівного відділу Шепетівської райдержадміністрації №П-136/04-06 від 02 грудня 2015 року та № П-146/04-06 від 11 грудня 2015 року у протоколах загальних зборів членів спілки селян «Мрія» смт. Гриців за 1996 рік записи про надання молодим працівникам земельного паю, після того як вони пропрацюють у спілці три роки, відсутні, протоколи за 1997 рік на зберігання не видавалися. Накази СТОВ «Райдуга» за 2004 рік на зберігання не передавалися, у звязку з чим не можливо підтвердити прийняття ОСОБА_1 на роботу у товариство.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що станом на час розпаювання земель працював комбайнером у СС «Мрія». ОСОБА_1 працював з ним сезонно, помічником комбайнера. На той час він був неповнолітнім, навчався в школі, а пізніше у Грицівському ПТУ. Йому не відомо чи був ОСОБА_1 включений у члени колгоспу.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що ОСОБА_1, будучи неповнолітнім, навчаючись в школі, працював сезонно помічником комбайнера у місцевому колгоспі. Йому не відомо чи був ОСОБА_1 включений у члени колгоспу.

Позивачем та його представником не надано доказів того, що станом на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_1 був членом цього підприємства, а отже не довели, що у позивача виникло право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю, не був членом вказаного підприємства, а лише працював на сезонних роботах, він не набув права на земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, ст. 25 Земельного кодексу України, п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай), яку виділити з резервного фонду ОСОБА_2 сільської ради Шепетівського району відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: