"10" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Гончарука В.П.
при секретарі Красновій І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд,-
Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 % з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.
Треті особи у судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. До початку судового засідання надали письмові заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно свідоцтва про народження батьками малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначені: батько - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_8 (а.с.5).
Батько дитини ОСОБА_6 помер (свідоцтво про смерть НОМЕР_2, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №02 від 02.01.2009 року)(а.с. 6)
Матір дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2009 року була засуджена до 7 років 06 місяців позбавлення волі та відбувала міру покарання в Уманській виправній колонії Черкаської області №129.
28.05.2015 року до служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов лист від Уманської виправної колонії Черкаської області №129, з якого службі у справі дітей стало відомо, що 24.09.2014 року ОСОБА_2 була звільнена з установи умовно- достроково згідно ст. 81 ККУ на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2014 року та вибула за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1. (а.с. 7)
Відповідно до розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 13.11.2009 № 647 „Про надання статусу малолітнім дітям". Владиславу було надано статус дитини, позбавленої' батьківського піклування.(а.с. 10).
Відповідно до розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 13.11.2009 №650 „Про влаштування малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 в державний заклад", малолітнього було влаштовано до Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 11)
Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.12.2013 №833 „Про влаштування малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 до прийомної сім'ї" малолітню дитину було влаштовано до прийомної сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_7.(а.с. 13-14)
Відповідно до розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.05.2014 №260 „Про припинення діяльності прийомної сім'ї громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_4, створення дитячого будинку сімейного типу в Подільському районі м. Києва та влаштування до нього дітей". ОСОБА_1 перебуває в дитячому будинку сімейного типу на базі родини громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які проживають за адресою: АДРЕСА_3, де хлопчик перебуває по даний час. (а.с. )
Згідно звіту від 05.02.2015 року про стан виховання, утримання і розвитку дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає та виховується в прийомній сім'ї ОСОБА_9 та ОСОБА_4, батьки приділяють належну увагу вихованню ОСОБА_1, допомагають подолати труднощі у навчанні. До батьків дитини ставиться з повагою.(а.с. 19)
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Встановлені обставини свідчать, що відповідач злісно ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню й матеріальному утриманню малолітньої дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідач працездатний, не працює, аліментних зобов'язань перед іншими особами не має.
За таких обставин суд знаходить можливим задовольнити частково вимогу позивача про стягнення аліментів в розмірі 30 відсотків з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку, дитина потребує матеріальної допомоги.
Розмір аліментів позивачкою зазначено з урахуванням обставин, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України.
Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.
У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 223, 367 ЦПК України, суд-
Позов задовольни частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, відносно малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3, в розмірі 30 відсотків з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 18 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя