Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитними договорами від 20 серпня 2012 року, унаслідок чого утворилася заборгованість в загальному в розмірі 9 005 грн 35 коп.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 500 грн, заподіяної внаслідок необґрунтованих вимог до нього про стягнення заборгованості за кредитними договорами, яку він погасив на запропонованих нових умовах «Вигідна пропозиція».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року, первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 20 серпня 2012 року № 495/3567CLPS3 в розмірі 5 170 грн 24 коп. та за договором від 20 серпня 2012 року № 496/3567CLPS3 в розмірі 741 грн 65 коп. та 3 000 грн - пені.

У задоволенні решти позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що 20 серпня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_4 було укладено два кредитні договори № 495/3567CLPS3 та № 496/3567CLPS3, згідно яких відповідач отримав кредити в розмірі 7 107 грн та 3 423 грн відповідно строком до 20 лютого 2015 року зі сплатою 36% річних.

19 червня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, відповідно якого позивачу були відступлені права вимоги за вказаними кредитними договорами.

07 лютого 2014 року позивач направив відповідачу запрошення на прийняття участі в акції «Вигідна пропозиція», за умовами якої при сплаті виключно до 16 травня 2014 року суми в розмірі 4 839 грн за договором № 495/3567CLPS3 та суми в розмірі 4 080 грн за договором № 496/3567CLPS3, решта заборгованості буде прощена, а штрафи анульовані.

При виконанні умов вказаної пропозиції передбачалася видача листа-довідки про прощення боргу.

ОСОБА_4 умови вказаної акції виконані не були, платежі сплачені не у відповідності з запропонованим графіком, а саме за договором № 495/3567CLPS3 останній платіж сплачено лише 29 травня 2014 року, а за договором № 496/3567CLPS3 останні два платежі сплачені 16 червня 2014 року та 15 липня 2014 року, в зв'язку з чим здійснені відповідачем платежі були зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами.

Відповідно до ст. 527 ЦК Україниборжник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

За правилами ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов вірного й обґрунтованого висновку, що з вини ОСОБА_4, який належним чином не виконував грошові зобов'язання, виниклі заборгованості за кредитними договорами, які підлягають стягненню на користь позивача, при цьому розмір пені відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України має бути зменшено з урахуванням майнового стану відповідача, який є пенсіонером та ступеня виконання ним зобов'язань за кредитними договорами.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд виходив з безпідставності та недоведеності вимог ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О.Остапчук