Справа № 229/1551/16-ц
Провадження №2/229/820/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 26.06.2007року ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №210/7/341. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 231200грн, з відсотковою ставкою 15,55%річних, на придбання автомобіля, на умовах забезпеченності, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання коштів.

23.06.2009року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору кредиту № 210/7/341 від 26.06.2007року, яким змінили процентну ставку.

В порушення умов договору кредиту, відповідач протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни.

Відповідно до п. 4.1 договору, у разі прострочення відповідачем строків сплати відсотків, а також прострочення строків повернення кредиту, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.

Відповідно до п.3.2.3 договору, кредитор має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів, та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на 1 календарний місяць (п.3.2.3.1 кредитного договору), у зв"язку з чим відповідач відповідно до п. 3.3.8 зобов"язаний протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою.

Станом на 29.02.2016р за відповідачем рахується заборгованість, яка складає 328 256,88грн. з яких, заборгованість за кредитом - 90 953,07грн;

заборгованість за відсотками - 97 349,04грн;

пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 48 399,67рн;

пеня за несвоєчасне поверненя відсотків - 32 715,93рн;

розмір інфляційних витрат за кредитом - 35 107,89грн;

розмір інфляційних витрат за відсотками- 23 731,30грн.

Просять стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості, також судові витрати в розмірі 4 923,85 грн.

В судове засідання позивач не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. На позові наполягають. Не заперечують щодо заочного розгляду справи. Додатково просять стягнути з відповідача витрати на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача в судове засідання в сумі 420грн.

Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті "Урядовий кур"єр" № 107 від 08 червня 2016року.

Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Крім цього, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15).

Суд встановив, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 210/7/341 від 26 червня 2007р., відповідно до якого, Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 231 200,00грн. зі сплатою15,55% річних.

Погашення кредиту здійснюється до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з липня 2007року, в сумі 2752,00грн, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 10 червня 2014року.

23 червня 2009року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до Договору кредиту № 210/7/341 від 26 червня 2007року , згідно якої сторони прийшли до взаємної згоди викласти п. 1.1 Договру в новій редакції:

"1.1 кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 231 200грн зі сплатою 21% річних, з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості 09 червня 2014року , на умовах визначених цим договором.

Погашення кредиту здійснюється по 10 число включно, кожного місяця, починаючи з 10 липня 2007року."

Відповідно до п.п.3.3.5,3.3.7,3.3.9 договору відповідач зобовязаний суворо дотримуватися положень кредитного договору, сплачувати кредитору проценти в розмірі, передбаченому п.п. 2.4, 2.5 договору, своєчасно та в повному обсязі погашати кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку , визначеному п. 1.1 цього Договору.

Згідно п. 4.1.договору в разі прострочення позичальником строків сплати процентів, строків повернення кредиту, позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов"язань за цим договором у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю сторні, та які сторони не могли передбачити або запобігти. До таких обставин за цим договром належать : військові дії, незалежно від факту оголошення війни, повстання, стихійні лиха, недостатня фінансова ліквідність кредитора, тощо.(а.с.7-11)

Суд встановив, що відповідач отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним у звязку з чим, станом на 29 лютого 2016 року виникла заборгованість за кредитом 90 953,07грн, заборгованість по процентам 97 349,04грн.

Позивачем також нарахована відповідачу пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в загальній сумі 81 115,6грн., в тому числі пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 48399,67грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 32715,93грн. Нараховані інфляційні витрати за кредитом в сумі 35107,89грн, інфляційні витрати за відсотками 23731,30грн. (а.с.4-5)

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно у позивача виникло право вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом в розмірі 90 953,07грн, заборгованості по процентам - 97349,04грн , інфляційні витрати в загальній сумі 58 839,19грн підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення пені в загальній сумі 81 115,6 грн задоволенню не підлягають.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 210/7/341 від 26 червня 2007р, який доданий позивачем до позову, вбачається, що позивач нараховує пеню за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків починаючи з 01.03.2015року по 28.02.2016р. (а.с.4)

Судом встановлено, що відповідач проживає в м.Ясинувата (а.с.12).

Відповідно до положень ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Ясинувата.

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно із пунктом 28 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Ясинувата.

Позивачем пеня нарахована, починаючи з березня 2015року, таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог, що складає 3707,12грн. (247141,3грн *1,5%), також підлягають стягненню витрати на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача в судове засідання в сумі 420грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,223-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" , ЗКПО 00039019, МФО 300023, р/р 0002, заборгованість за кредитним договором № 270/7/341 від 26 червня 2007р. у загальній сумі 247141 (двісті сорок сім тисяч сто сорок одна)грн. 30коп, де заборгованість за кредитом станом на 29 лютого 2016 року складає 90 953,07грн., по відсоткам 97 349,04грн, інфляційні витрати 58839,19грн., також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3707 (три тисячі сімсот сім)грн. 12коп, витрати на оплату публікації в пресі оголошення в сумі 420грн.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили: через 10 днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга; у разі подання апеляційної скарги, після розгляду її апеляційним судом.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Т. Л. Панова