Єдиний унікальний номер 341/417/16-ц
Номер провадження 2/341/302/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Гаполяка Т.В.

з участю секретаря - Томин Л.В.

в м. Галичі розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон»» про захист прав споживачів, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 «Лізингова компанія «Еталон»» та просить суд стягнути з відповідача 16 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням додаткових пояснень, покликається на те, що маючи намір придбати трактор 15 жовтня 2015 року звернувся до відповідача. Цього ж дня, обговоривши з представником Товариства ОСОБА_3 окремі умови придбання трактора в лізинг, зокрема: модель трактора, розміру авансового платежу, умови поставки трактора. В подальшому складено заяву в якій зазначено модель трактора та визначено розмір авансового платежу 16 000 грн. На підставі отриманого рахунку у відділенні банку сплатив 16 000 грн. Після цього в офісі Товариства підписав підготовлений проект Договору фінансового лізингу.

Після підписання Договору фінансового лізингу та сплати коштів Товариство не передало йому обумовлений трактор покликаючись на відсутність погодженої моделі та пропонували трактори інших моделей, які його не влаштовували.

Тому він 04 листопада 2015 року звернувся до відповідача з заявою про дострокове розірвання Договору фінансового лізингу та повернення сплачених коштів.

Листом відповідача від 24 листопада 2015 року погоджено дострокове розірвання Договору фінансового лізингу, однак відмовлено в поверненні коштів з огляду на те, що сплачені кошти в розмірі 16 000 грн. є комісією за організацію Договору, яка поверненню не підлягає.

Вважає умови договору не справедливими, не прозорими в результаті чого утворився дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачеві. При розясненні йому при укладенні договору необхідності сплати 16 000 грн. (10% від ціни предмету лізингу) комісії за організацію Договору, на таких умовах ним Договір не укладався б.

В судове засідання позивач не зявився, таким скеровано заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання представника не скерував. Представником ОСОБА_2 «Лізингова компанія «Еталон», директором ОСОБА_4 скеровано письмові заперечення та заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заперечуючи позов покликався на те, що 15 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 «Лізингова компанія «Еталон» та позивачем укладено Договір фінансового лізингу. За умовами такого Лізингодавець зобовязуться придбати та передати на умовах фінансового лізингу предмет лізингу, а Лізингоодержувач (позивач) зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі. Сплачені позивачем 16 000 грн. є комісією за організацію Договору лізингу і при розірванні такого, враховуючи положення п. 12.12 Договору лізингу, не повертаються.

Дослідивши здобуті письмові докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що також визнається також сторонами, що маючи намір придбати трактор, позивач ОСОБА_1 15 жовтня 2015 року звернувся до відповідача ОСОБА_2 «Лізингова компанія «Еталон»».

Цього ж дня, 15 жовтня 2015 року за підписами позивача та представника відповідача ОСОБА_3 складено заяву на отримання фінансового лізингу якою погоджено предмет лізингу Трактор ХТЗ 3512 з кабіною та погоджено сплату авансового платежу 16 000 грн. (а.с. 34-35).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Відтак, ЦК України визначено два види переддоговірних правочинів: попередній договір і договір про наміри (протокол про наміри).

З огляду на відсутність волевиявлення сторін щодо надання сили попереднього договору, згадану заяву на отримання фінансового лізингу суд по суті визначає Договором про наміри.

Цього ж дня, 15 жовтня 2015 року позивачем перераховано відповідачу 16 000 грн. та між сторонами укладено Договір фінансового лізингу № 003065. Договір зі сторони ОСОБА_2 «Лізингова компанія «Еталон»» підписано представником ОСОБА_3

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1. Договору фінансового лізингу, Лізингодавець зобовязаний придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно трактор ХТЗ 3512, а Лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до п.п. 8.1, 8.2. Договору фінансового лізингу, складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в Графіку лізингових платежів додатки №1 та №2 до Договору. Перший лізинговий платіж складається з комісійної винагороди за організаційні заходи, авансу ціни предмету лізингу, комісійної винагороди за передачу предмету лізингу. Суми зазначених платежів, враховуючи Додаток №1 до Договору фінансового лізингу становлять:

-авансовий платіж 80 000 грн.;

-комісія за організацію 16 000 грн.;

-комісія за передачу 4 800 грн.

Відповідно до п. 17 Договору фінансового лізингу, усі розрахунки по даному Договору здійснюються виключно безготівково на поточний рахунок, зазначений у даному пункті Договору. Рахунок відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно квитанції № 62-1669к від 15 жовтня 2015 року ОСОБА_1 перераховано ОСОБА_2 «Лізингова компанія «Еталон» 16 000 грн. Призначення платежу реєстраційний платіж згідно Договору фінансового лізингу.

Суд надає віри поясненням позивача про те, що 16 000 грн. ним перераховано до часу підписання Договору фінансового лізингу як авансовий платіж ціни предмету лізингу на підставі виданого представником відповідача рахунку в результаті попередніх домовленостей та визначає даний платіж як авансовий, з огляду на наступне:

-в заяві на отримання фінансового лізингу Договорі про наміри погоджено позивачем та представником відповідача ОСОБА_3 сплату авансового платежу 16 000 грн.;

-зазначена сума не перерахована на поточний рахунок відповідача, вказаний в Договорі фінансового лізингу (відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк»), а на інший (відкритий у ПАТ Райффайзенбанк «Аваль»);

-Договір фінансового лізингу не містить терміну «реєстраційний платіж». Договором визначені перший та другий Лізингові платежі. Терміни «реєстраційний платіж» та «перший платіж» слід вважати синонімами. До складу першого платежу входить авансовий авансовий платіж.

Хоча кошти були внесені до часу укладення Договору фінансового лізингу, однак враховуючи визнання сторонами факту перерахування таких як виконання умов Договору фінансового лізингу, дана обставина не підлягає доведенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

04 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про дострокове розірвання Договору фінансового лізингу та повернення сплачених коштів (а.с. 17).

Листом відповідача від 24 листопада 2015 року погоджено дострокове розірвання (а.с. 18).

Відповідно до п.п. 2,4 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 12.12 Договору фінансового лізингу, у випадку дострокового розірвання Договору з ініціативи Лізингоодержувача, Лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу в розмірі 20% від сплаченої суми авансових платежів.

Враховуючи те, що Договір фінансового лізингу достроково розірваний, ОСОБА_2 «Лізингова компанія «Еталон»» зобовязане повернути ОСОБА_1 суму сплаченого авансового платежу за мінусом штрафу у розмірі 20 % від сплаченої суми.

Відтак позов слід задовольнити частково.

Слід вирішити питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 635, 651, 653 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон»» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон»» на користь ОСОБА_1 12 800 (дванадцять тисяч вісімсот) грн. сплаченого авансового платежу за Договором фінансового лізингу № 003065 від 15 жовтня 2015 року, укладеного між сторонами.

В решті в позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон»» 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору, які зарахувати на п/р 0079, одержувач коштів УДКСУ в Галицькому районі Івано-Франківської обл., банк одержувача ГУДКСУ в Івано-Франківській обл., МФО 836014, код за ЄДРПО 37953206.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_5