Справа № 669/630/16-ц
Провадження № 2/669/242/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

судді Герасимчук Н.П.,

при секретарі Семенюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір'я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вязовецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

27.07.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Вязовецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області (далі по тексту відповідач) про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2, яка померла 25 вересня 1995 року, і ОСОБА_3, яка померла 17 січня 2016 року, та визнання за нею права на земельну частку (пай) загальною площею 2,43 умовних кадастрових гектари в землях КСП спілки селян «ОСОБА_4 життя» с. Вязовець Білогірського району Хмельницької області.Вказала, що померлі були її рідна матір та баба, відповідно. Після смерті баби відкрилася спадщина на яку вона, як спадкоємець за законом, має право, вона фактично спадщину прийняла, проте позбавлена можливості оформити спадкові права на вказане майно у зв'язку із відсутністю документів, що підтвердили б родинні відносини (відсутнє свідоцтво про народження матері та актовий запис про її народження), та сертифікат на право на земельну частку (пай), який підтверджував право ОСОБА_5 на земельну частку (пай), був втрачений.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги підтримала. Суду пояснила, що свідоцтво про народження матері не збереглося, тому вона не може в нотаріальному поряду оформити право на спадщину після смерті баби. Крім того, в погосподарських книгах В'язовецької сільської ради мати по батькові була записана і як "Прокопівна" і як "Петрівна". Баба тривалий час перебувала на утриманні Білогірського будинку- інтернату для осіб похилого віку, вона постійно відвідувала її, а після смерті здійснила обряд поховання. ЇЇ матір також хворіла, потребувала сторонньої допомоги, тому баба, яка була незрячою, відмовлялася переїхати на проживання у її сімю.

В судове засідання 25.08.2016 року не зявилася. В поданій до суду заяві просила закінчувати розгляд справи у її відсутності.

Представник Вязовецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позов ОСОБА_1 визнав.

Заслухавши пояснення позивачки, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ознайомившись із доводами відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що дошлюбне прізвище заявниці «Нетребко». В свідоцтві про народження у графі «батько» вказаний «Нетребко Іван Йосипович», у графі «мати» - «Нетребко Антоніна Прокопівна». Після реєстрації 24 листопада 1981 року шлюбу із ОСОБА_8 змінила прізвище на «Міщук». Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження VІІ-УР №1911431 виданого 15.04.1964 року сільським бюро ЗАГС Ізяславського району Хмельницької області, даними свідоцтва про одруження І-БВ №385373 виданого 24.11.1981 року Денисівською сільською радою Білогірського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис за №16 (а.с.а.с.7,8).

Дошлюбне прізвище матері заявниці «Щур». Після реєстрації 28.10.1962 року шлюбу із ОСОБА_9 змінила прізвище на «ОСОБА_9, що підтверджується даними свідоцтва про одруження VІ-УР №437772 виданого 28.10.1962 року Вязовецькою сільською радою Білогірського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис за №11 (а.с.9).

Актовий запис про народження ОСОБА_10 в архіві Білогірського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області відсутній. Книги державної реєстрації актів про народження за 1937,1939,1940-1943 роки по виконавчих комітетах та по Білогірському районному відділу ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області не збереглися та до Державного архіву Хмельницької області на зберігання не передавалися (а.с.45).

Згідно даних по господарського обліку Вязовецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області за 1953-1955 роки вбачається, що ОСОБА_5,1920р.н. і ОСОБА_10, 1939р.н., проживали в одному і тому ж погосподарському номері в с. Вязовець Білогірського району Хмельницької області і по відношенню один до одного являються матірю і дочкою (а.с.а.с.14-15).

Факт родинних відносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 підтверджується також і поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які в судовому засіданні кожна окремо підтвердили, що померла ОСОБА_5 була мати ОСОБА_2, які проживали однією сімєю в с. Вязовець Білогірського району Хмельницької області. Після смерті дочки ОСОБА_5 відмовилася переїхати на проживання до онуки та вирішила переїхати на проживання в будинок інтернат для осіб похилого віку. Після смерті баби онука, ОСОБА_1 здійснила її поховання та провела всі інші ритуальні обряди.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У п.7 Постанови вказано, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Суддя не вправі відмовити у прийнятті заяви, а суд - закрити провадження у справі з тих підстав, що органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у відновленні запису про реєстрацію акту у зв'язку з відсутністю даного запису у книгах реєстрації відповідних записів, що збереглись.

Позивачка звернулася до суду з вимогами окремого та позовного характеру у позовному провадженні, тому відповідно до положень ч.3 п.7 вказаної Постанови такі вимоги можуть бути обєднані та розглянуті у одному провадженні і це положення не суперечить нормам ст. 16 та ч.6 ст. 235 ЦПК України, якою передбачено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних.

Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки вона прийняла спадщину після смерті баби, ОСОБА_5, звернувшись з заявою в нотаріальну контору (а.с.37) та має право на оформлення спадщини, що передбачено Цивільним кодексом України.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3, яка померла 17 січня 2016 року, мала право на земельну частку (пай) в землях КСП спілки селян «ОСОБА_4 життя» с. Вязовець Білогірського району Хмельницької області в розмірі 2,43 умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату серії ХМ № 0081501 (реєстраційний № 473) від 05.02.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Білогірської райдержадміністрації №100/2008р від 19.03.2008 року.

Вказаний сертифікат був втрачений, про що свідчить оголошення в газеті «Життя і слово» №47-48 (11156-11157) від 17 червня 2016 року.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, звернувшись із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контру, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_11 №461/01-16 від 08.08.2016 року. Незважаючи на прийняття спадщини не може оформити право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай), який належав ОСОБА_5 втрачений.

Вказані обставини підтверджені довідкою відділу Держгеокадастру в Білогірському районі Хмельницької області № 08-232/16 від 14.03.2016 року (а.с. 16), публікацією в газеті «Життя і слово» №47-48 (11156-11157) від 17 червня 2016 року (а.с.а.с.19-22), довідкою Білогірської селищної ради Хмельницької області №1826 від 01.06.2016 року (а.с.12), повідомленням приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_11 № 433/01-16 від 15.07.2016 року про неможливість оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_5 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (сертифікату) на право на земельну частку (пай) (а.с.17), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44710506 виданою Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом 09.08.2016 року, з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 58711898 (а.с.37), та іншими матеріалами справи.

Пунктом 11 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється зі смертю власника.

Відповідно до ст. 1218 даного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивачки, як до спадкоємця, яка прийняла спадщину, відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу перейшли всі права спадкодавця, проте із за відсутності на земельну ділянку правовстановлюючих документів, оформити право на спадщину на вказане майно у позасудовому порядку неможливо.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду даного позову та достатньо доказів вважати, що, що позивачка має право на земельну частку (пай) в землях КСП спілки селян «ОСОБА_4 життя» с. Вязовець Білогірського району Хмельницької області право на яку належало, померлій 17.01.2016 року ОСОБА_5

Згідно ч. 4. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.346, 1216, 1268 ЦК України, ст.ст. 174,213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, яка померла 25 вересня 1995 року, була рідною дочкою ОСОБА_3, яка померла 17 січня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) в землях КСП спілки селян «ОСОБА_4 життя» с. Вязовець Білогірського району Хмельницької області в розмірі 2,43 умовних кадастрових гектари, загальною вартістю 48111 грн. (сорок вісім тисяч сто одинадцять гривень), право на яку належало, померлій 17 січня 2016 року ОСОБА_3, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0081501 (реєстраційний № 473) від 05.02.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Білогірської райдержадміністрації №100/2008р від 19.03.2008 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня одержання копії рішення.

Суддя підпис ОСОБА_4

З оригіналом згідно.

Суддя Білогірського районного суду

Хмельницької області ОСОБА_4