У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від

18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2003 року по 17 серпня

2015 року. За час подружнього життя у них народилася донька ОСОБА_6 Вказувала, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не приймає участі у її вихованні. ОСОБА_5 працює лікарем виїзної бригади Прутського відділення (підстанція) центру Глибока в ОКУ «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», а також лікарем ВПК Глибоцької ЦРКЛ за сумісництвом та отримує регулярний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від

22 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 18 листопада 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до спірних правовідносин ст. ст. 180 - 183 СК України, правильно виходили із того, щобатьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини та зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до

ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

С.П. Штелик