Справа № 750/1054/16-ц
Провадження № 2/750/843/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої судді Карапута Л.В.,

секретаря Руденок В.О.,

з участю позивача та його представника ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

02 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про скасування наказу Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» від 18.11.2015 року №339к в частині звільнення з роботи, поновити на посаді помічника лікаря-епідеміолога, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та одночасно просила поновити строк подання позову до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Позивач пояснила суду, що 19.11.2011 року була ознайомлена з наказом про її звільнення та отримала трудову книжку, а остаточний розрахунок був проведений з нею в повному розмірі 24.11.2015 року. Від переведення на 0,5 окладу позивач не відмовилась, оскільки 18.11.2015 року був прийнятий відносно неї наказ про переведення.

Представники відповідача позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні подавши письмові заперечення проти позову.

Заслухавши пояснення, допитавши свідка ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Позивач працювала на посаді помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень, з якої 18 листопада 2015 року була звільнена на підставі п.6 ст.36 КЗпП України у зв»язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці наказом № 339к від 18 листопада 2015 року.

Згідно з ч. 3,4 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи із зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо).

Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки у тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 04 липня 2012 року № 6-59цс12.

Виходячи з досліджених документів, а саме структури і штатної чисельності на 2015 рік Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», наказів МОЗ України від 30.11.2012 № 976 та від 11.06.2013 № 499, наказу Держсанепідслужби України від 21.07.2015 № 104, наказу ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 31.07.2015 № 55 та пояснень представників відповідача в установі мало бути проведено скорочення чисельності працівників.

Однак, виходячи з пояснень представників відповідачів було вирішено зменшити ставки до 0,5, у зв'язку з цим було розроблено новий штатний розпис та здійснені попередження працівників.

Реорганізація, яка мала місце в установі не стосувалась змін у штатному розкладі та зменшенні посадових окладів працівників, а мали місце лише приєднання до державної установи «Центр громадського здоров'я Міністерства охорони здоров'я України». Наведене зазначається в наказі № 77 від 23 жовтня 2015 року, який був прийнятий пізніше вирішення питання в установі щодо внесення змін до штатного розкладу.

Як встановлено з наданих документів та пояснень сторін в розумінні п.1 ст.40 КЗпП України зміна в організації праці на час внесення попередження полягала в скороченні чисельності працівників. У зв'язку з чим 08 вересня 2015 року позивач була попереджена про можливість звільнення з займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України за два місяці. Одночасно ОСОБА_4 була запропонована посада 0,75 ставки помічника лікаря епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень ( з них 0,25 ставки по спец. рахунку), що в розумінні ч.3 ст.32 КЗпП України є зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією, посадою, а не переведення на іншу роботу.

Наказом № 68 від 15 вересня 2015 року, прийнято рішення щодо введення в дію з 18 листопада 2015 року штатного розпису Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» в межах граничної чисельності 539 штатних одиниць. Була створена комісія з питань переважного права на залишення на роботі працівників ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України».

18 листопада 2015 року наказом № 338к на підставі нових структури та штатного розпису ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» введеного в дію з 18.11.2015 року ОСОБА_4, помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень переведено на 0,5 посади помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень, з 18.11.2015 року (а.с.58-64). Вказаний наказ є чинним, ніким не скасований, не оспорений, прийнятий на підставі завчасного погодження ОСОБА_4 щодо зміни її істотних умов праці.

В судовому засіданні позивач підтвердила, що 18 листопада 2015 року вона вийшла на роботу та працювала весь день з виконанням своїх обов'язків, а тому складений 18 листопада 2015 року акт про відмову від переведення на іншу роботу ОСОБА_4 судом не може бути взятий до уваги, оскільки у вказаний день був виданий наказ про переведення ОСОБА_4 на 0,5 посади помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень, що свідчить про надання позивачем згоди на зміну істотних умов праці щодо її системи та розміру.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала суду, що 18 листопада 2015 року в кінці робочого дня близько 16 години працівникам повідомили про переведення на 05 посади, після цього ми пішли додому. На наступний день прийшли на роботу, всіх працівників зібрали на другому поверсі та повідомили, що звільнили вчорашнім числом, втому списку була і ОСОБА_4.

19 листопада Згідно вимог ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Одночасно позивач зазначила, що в місячний термін звернулася до суду проте ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.12.2015 року повернуто ОСОБА_4 позовну заяву з додатками 15.01.2016 року для звернення до належного суду, а тому суд приходить до висновку, що позивач не пропустила строку звернення до суду.

Разом з тим, відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_4 18 листопада 2015 року з посади помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень за п.6 ст.36 КЗпП України.

Таким чином, звільнення позивача було проведено упереджено та не об'єктивно, без врахування всіх обставин, а тому остання підлягає поновленню на 0,5 посади помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 19 листопада 2015 року, адже вона попереджалася про можливе звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпп України, а оскільки вона дала згоду на переведення на запропоновану посаду, у зв'язку з чим відповідач видав відповідний наказ, тому у відповідача були відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, адже такої заяви вона не подавала.

Оскільки скасування наказу про звільнення з роботи належить до компетенції роботодавця, а тому суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання незаконним наказу в частині, що стосується позивача.

Одночасно на користь позивача слід також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Суд визначає вказану суму, виходячи з довідки про середню заробітну плату відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року, № 100, (з наступними змінами). Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 19 листопада 2015 року по день розгляду справи в суді, що не входить до розрахунку 13 квітня 2016 року становить: 151,09 (середньоденний заробіток) х 101 робочих дня ((8 днів листопада 2015 року) + 23 дні грудня 2015 року) + 19 днів січня 2016 року) + 21 день лютого 2016 року) + 22 днів березня 2016 року) + 8 днів квітня 2016 року) = 15260,09 грн, що складає 0,5 посади = 7630 грн. 04 коп..

Також підлягають стягненню з відповідача на користь держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 36, 232-234, 235 КЗпП України, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_4 до Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати п.п.4 п.1 наказу Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» від 18.11.2015 року №339к в частині звільнення ОСОБА_4 за п. 6 ст. 36 КЗпП України незаконним.

Поновити ОСОБА_4 на 0,5 посади помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 19 листопада 2015 року.

Стягнути з Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7630 грн. 04 коп.

Стягнути з Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на користь держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута