АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1247/16. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 березня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря : - ОСОБА_5,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Харківської міської ради - про встановлення факту, що має юридичне визнання, визнання права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 2002 року вона зареєстрована та проживає в гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові, де за нею закріплено койко-місце.

З зазначеного часу вона фактично мешкала в кімнаті №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові разом із ОСОБА_7, який мав ордер на вказану житлову кімнату та який помер 20 березня 2015 року.

До березня 2015 року вони з ОСОБА_7 мешкали однією сімю, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, разом придбавали предмети домашнього вжитку, здійснювали поточний ремонт кімнати гуртожитку, сплачували комунальні послуги.

Після смерті ОСОБА_7 вона залишилася мешкати в кімнаті №15 гуртожитку, в якій підтримує технічний стан приміщення, сплачує комунальні послуги та виконує інші обовязки, що випливають із договору найму жилого приміщення.

Вважала, що вона за згодою ОСОБА_7 вселилася на житлову площу кімнати №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові та набула право користування вказаною житловою кімнатою.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 256-259 ЦПК України, ст. ст. 9, 64, 65 ЖК України ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» , ОСОБА_6 просила суду встановити факт її постійного проживання в кімнаті №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові як члена сімї ОСОБА_7

Визнати за нею право користування житловим приміщенням в кімнаті №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не зявився.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно ксерокопії паспорта серія МН 575036, виданого на імя ОСОБА_7 31 березня 2003 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, останній з 24 червня 2003 року був зареєстрований в кімнаті №17 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові ( а. с.5).

20 березня 2015 року ОСОБА_7 помер (а. с. 35).

Згідно ксерокопії паспорта серія ММ 464611, виданого на імя ОСОБА_6 31 січня 2000 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, а також ксерокопії форми А, ОСОБА_6 з 1 лютого 2002 року зареєстрована в гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові. Вказані документи не місять відомостей про номер житлової кімнати, в якій у встановленому законом порядку зареєстрована ОСОБА_6 (а. с. 4, 6).

При зверненні з позовом в суд ОСОБА_6 не було надано до суду належних та допустимих доказів, які б надали змогу суду визначити правовий статус спірного житла, встановити чи знаходиться спірна кімната у гуртожитку, та чи вона входить до житлових приміщень, які віднесені до будинків державного або громадського житлового фонду.

Крім того, ОСОБА_6 не було надано до суду доказів того, що ОСОБА_7 у встановленому законом порядку вселився на житлову площу кімнати №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові та був в ній зареєстрований.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи позивачем не було надано доказів того, що померлий ОСОБА_7 у встановленому законом порядку був зареєстрований в кімнаті №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові, суд правомірно відмовив ОСОБА_6 у встановленні факту її постійного проживання в кімнаті №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові як члена сімї ОСОБА_7 та визнанні за нею права на користування житловим приміщенням в кімнаті №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що будинок №6-А по вул. Фісановича в м. Харкові був прийнятий на баланс КП «Жилкомсервіс» у серпня 2014 року як будинок готельного типу. Згідно облікових документів, переданих КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_7 з 29 березня 2010 року по теперішній час зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 107).

Наведене свідчить, що за життя ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав в квартирі №15 будинку готельного типу №6-А по вул. Фісановича в м. Харкові, а не в кімнаті №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові, про що зазначала у своїй позовній заяві ОСОБА_6

З позовом про встановлення факту постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 як члена сімї ОСОБА_7 та визнання права на користування житловою площею квартири АДРЕСА_1, позивач ОСОБА_6 не зверталася та вказані вимоги не були предметом розгляду суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів на вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 в кімнаті №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові як члена сімї ОСОБА_7 та визнання за нею права на користування житловим приміщенням в кімнаті №15 гуртожитку по вул. Фісановича №6-А в м. Харкові.

Вирішуючи спір, суд зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи позивача, дослідив надані ним докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: