УХВАЛА

про залишення заяви без руху

18 квітня 2016 року м. Мукачево Справа № 303/2362/16-ц

2/303/1318/16

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 25.04.2008 року №MKH0GK00001813 (надалі - Договір) у розмірі 35304,33 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 05.04.2016 року становить 917559,53 грн., що включає в себе:

-28828,81 доларів США - борг;

-4102,06 доларів США відсотки,

-194,63 доларів США комісія,

-488,51 доларів США пеня,

-9,62 доларів США штраф (фіксована частина),

-1680,70 доларів США штраф (процентна складова).

При вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що

Статтею 119 Цивільного процесуального кодексу України (пункти 5 та 6 частини другої) передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Фактичний аналіз позовних вимог банківської установи свідчить про заявлення позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми пені у розмірі 488,51 доларів США за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за Договором, нарахованої в іноземній валюті.

По відношенню до цього слід констатувати, що відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 Цивільного кодексу України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Таким чином, максимальний розмір пені, повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, тому пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України 01 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15 та в силу правових приписів, передбачених ст. 3607 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, пеня має не тільки заявлятися до стягнення в національній валюті України, але й обчислюватися в ній з урахуванням відповідної облікової ставки НБУ (п. 5. 1 Договору).

В даному конкретному випадку, позивач обчислив суму пені в іноземній валюті, тоді як мав розрахувати її у гривневому еквіваленті.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд не може самостійно змінити предмет позовних вимог, однак сприяє учасникам судового процесу у всебічному та повному зясуванні всіх обставин справи, а також попереджає про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій (ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України).

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої ст.121 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною другою ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость