С№645/9719/15-ц
П№2/645/621/16
01 квітня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бондарєвої I.В., при секретарі Гудзенко О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Ажур+Н» про витребування майна та стягнення пені,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування майна та стягнення пені, вказуючи, що 21.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір контрактації сільськогосподарської продукції, за яким відповідач зобов*язався виробити сільськогосподарського продукцію: 100,8 т. пшениці, 210 т. ячменю, 1400 т. соняшнику, 300 т. кукурудзи, загальною вартістю 8992144,40 грн., та передати його ОСОБА_1 20.10.2015 року. Позивач зобов*язався прийняти цей товар та оплатити його відповідно до умов договору.
Оскільки позивач повністю оплатив товар 21.08.2014 року, з цього моменту до нього перейшло право власності на товар. Відповідач, в свою чергу, не передав позивачу обумовлений товар, тим самим порушив свої зобов*язання за договором.
Положення п. 7.2 договору встановлює, що за прострочення поставки товару відповідач зобов*язується сплатити пеню за кожен день прострочення у розмірі 10% від вартості недопоставленої продукції.
Просить витребувати у позивача товар, визначений договором контрактації сільськогосподарської продукції від 21.08.2014 року, та стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором контрактації сільськогосподарської продукції у розмірі 36 867 792,04 грн., нараховану за 41 день прострочки виконання зобовязань.
В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та пояснила, що про наявність у відповідача спірного товару, виробленого ним, позивачеві відомо зі слів керівника ФГ «Ажур+Н». Вказану сільськогосподарську продукцію позивач не бачив, її місце зберігання йому невідоме. Доказів передачі грошових коштів відповідачеві позивач не має.
Відповідач в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
Суд, допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовільнити частково, з наступних підстав.
Згідно з приписами ч.2 ст.713 ЦК України, до договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності з ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Як встановлено в судовому засіданні, 21.08.2014 р. між сторонами був укладений Договір контрактації сільськогосподарської продукції (далі Договір), у простій письмовій формі.
Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, виробник ФГ «Ажур+Н» зобовязався виробити і передати контрактанту ОСОБА_1 сільськогосподарську продукцію: 100,8 тонн пшениці, 210 тонн ячменя, 1400 тонн соняшника та 300 тонн кукурудзи.
Строк поставки сторонами встановлено 20.10.2015 р., загальна вартість товару визначена у розмірі 8 992 144,40 грн.
Відповідно до п.п.4.1, 4.2 Договору, контрактант зобовязався до моменту підписання Договору сплатити виробнику 8 992 144,40 грн. готівкою, в якості передоплати у розмірі 100% вартості товару. Виробник підтверджує отримання цих коштів від контрактанта шляхом підписання Договору.
Таким чином, позивач виконав своє зобовязання щодо оплати товару, який є предметом договору контрактації.
Згідно пояснень позивача, до цього часу відповідач свої зобовязання за Договором щодо поставки товару позивачеві за адресою: м.Харків, вул.Тваринників, 3а, не виконав.
Проте, заявляючи вимоги щодо витребування сільськогосподарської продукції у відповідача, позивач, на порушення вимог ст.59,60 ЦПК України, не надав суду належних доказів того, що відповідач виробив таку продукцію або має в її наявності, не надав суду даних щодо місця зберігання продукції.
Крім того, суд вважає не ефективним обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом предявлення вимоги про витребування майна, оскільки ч.2 ст.693 ЦК України передбачено право покупця вимагати передання оплаченого товару, а ч.1 ст.662 ЦК України встановлений обовязок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, не має права вирішувати питання про передачу позивачеві спірного майна, оскільки таких вимог заявлено не було, тому висновок суду лише про витребування майна, без ухвалення рішення про його передачу, не поновить порушені права позивача.
Також суд зазначає, рішення суду про витребування спірного майна, без зазначення його місця зберігання, його характеристик, за якими вказана продукція відрізняється від іншої такої ж продукції, але належної іншим особам, не може бути виконаним у примусовому порядку через неможливість її ідентифікації, оскільки таке рішення не є зрозумілим та чітким для державного виконавця.
За таких обставин позовна вимога щодо витребування майна задоволенню не підлягає.
Що стосується вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне.
Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за прострочення поставки товару виробник зобов*язується сплатити пеню за кожен день прострочення у розмірі 10% від вартості недопоставленої продукції.
Згідно розрахунку позивача, сума пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором контрактації сільськогосподарської продукції від 21.08.2014 р., нарахована за період з 21.10.2015 р. по 01.12.2015 р., за 41 день прострочення, становить 36 867 792,04 грн.
Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, які складають вартість товару (8 992 144,40 грн.), суд вважає можливим зменшити її розмір до цієї суми та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 8 992 144,40 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
З підстав, передбачених ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 6 090,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, ст.ст.662, 693, 713 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Ажур+Н» про витребування майна та стягнення пені задовільнити частково.
Стягнути з Фермерського господарства «Ажур+Н» на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасне виконання зобовязання за договором контрактації сільськогосподарської продукції від 21.08.2014 р. у розмірі 8 992 144 грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 6 090,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя