Справа № 454/606/16 Головуючий у 1 інстанції: Струс-Духнич Т.В.
Провадження № 22-ц/783/2620/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Червоноградського міського суду Львівської області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 в частині вимог до Червоноградського міського суду Львівської області про стягнення моральної шкоди у звязку з непідсудністю в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2, просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що оскаржувана ухвала не ґрунтується на верховенстві права, на вимогах закону, прийнята без дотримання Конституції України та Законів України, зокрема ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України. Суд не врахував рішення Конституційного суду України №6-зп від 25.11.1997 року, №9-зп від 25.12.1997 року, №12-рп/2001 від 03.10.2001 року, №15-рп/2002 від 09.07.2002 року, як підстави звільнення від доказування, ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Крім того зазначає, що суд неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказує на те, що суд повинен був застосувати до спірних правовідносин положення ст. 16, 22, 1167, 1176 ЦК України та захистити його конституційні права на вирішення справи по суті..

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся із позовом до відповідачів - Червоноградського міського суду Львівської області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій судді Червоноградського міського суду Львівської області постановленням незаконної ухвали від 16.04.2015 року у справі №461/14879/13-ц, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Сокальського районного суду Львівської області, Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди. Дана ухвала та ухвала Апеляційного суду Львівської області від 09.12.2015 р. скасовані Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в частині відмови у відкритті провадження до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, а в іншій частині ухвалу залишено без змін.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади» передбачено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз'яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7, 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У зв'язку із вищенаведеним, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження в частині вимог до Червоноградського міського суду Львівської області на підставі пункту 1 частини другої ст. 122 ЦПК України.

Таке законодавче врегулювання відповідає вимогам статей 6, 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заява в частині вимог до Червоноградського міського суду Львівської області не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та правомірно відмовив у відкритті провадження в частині цих вимог.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, ухвалу залишити без змін..

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: