УхвАла

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Київ
Суддя судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу представника Виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Бандурин Олесі Миколаївни на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 5», про встановлення факту та визнання спадкоємцем,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа - КП «Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 5», про встановлення факту та визнання спадкоємцем.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2016 року, у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2016 року, рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким встановлено факт проживання ОСОБА_3, однією сім'єю з ОСОБА_4 із січня 2007 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року та визнано ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги за законом після померлої ОСОБА_5

У касаційній скарзі представник Виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Бандурин О.М. просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що ОСОБА_3 більш ніж п'ять років проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю, вони були пов'язані спільним побутом та позивачка здійснювала за догляд за останньою, а тому відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України є спадкоємицею четвертої черги за законом спірного спадкового майна.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення апеляційного суду, не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику Виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Бандурин Олесі Миколаївні у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 5», про встановлення факту та визнання спадкоємцем.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити Виконавчому комітету Ужгородської міської ради.

Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Гвоздик