ухвала

іменем україни

01 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, відділу державної виконавчої служби Верховинського районного управління юстиції, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Верховинського нотаріального округу Мартищук ОксанаЯрославівна, ОСОБА_7, про визнання недійсними прилюдних торгів, акта про реалізацію арештованого майна, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та визнання права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом доОСОБА_4, відділу державної виконавчої служби Верховинського районного управління юстиції (далі - ВДВС Верховинського РУЮ), приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція»), ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що 20 серпня 2011 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з умовами якого він набув право власності на земельну ділянку площею 0,546 га, розміщену по АДРЕСА_1, про що нотаріусом на державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 27 вересня 2010 року вчинено відповідний напис. Позивачу стало відомо, що право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_7, яка набула це право у результаті проведених 14 грудня 2012 року ПП «СП «Юстиція» прилюдних торгів. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсними прилюдні торги з реалізації спірної земельної ділянки, акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна, свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та визнати за ним право власності на земельну ділянку.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації земельної ділянки площею 5 460 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої по АДРЕСА_1 проведені Івано-Франківською філією ПП «СП «Юстиція» 14 грудня 2012 року та оформлені протоколом № 15/212/12-А-1 проведення аукціону від 14 грудня 2012 року. Визнано недійсним акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна від 21 грудня 2012 року, затверджений начальником ВДВС Верховинського РУЮ Пантелюком P.M. 21 грудня 2012 року. Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 04 червня 2013 року НОМЕР_4, видане приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу МартищукО.Я. Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 5 460 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану на землях, що знаходяться у віданні Буковецької сільської ради за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2015 року рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2015 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 просять скасувати рішення суду першої інстанції повністю та рішення апеляційного суду в частині залишення без змін рішення місцевого суду й ухвалити нове, яким в позові відмовити повністю, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 20 серпня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований за № 1488, згідно з умовами якого ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку площею 5 460 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_2, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Буковецької сільської ради, за адресою: АДРЕСА_1

Того ж дня на державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 27 вересня 2010 року було вчинено відповідний напис нотаріуса (а. с. 7).

Зазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано у Державному реєстрі правочинів 20 серпня 2011 року (а. с. 8).

10 квітня 2012 року управлінням Держкомзему у Верховинському районі було проведено перереєстрацію вищевказаної земельної ділянки (реєстраційний номер НОМЕР_3) та відкрито 3 розділ Поземельної книги «запис про припинення» права власності ОСОБА_4 від 10 квітня 2012 року № 004 і 3 розділ Поземельної книги «запис про виникнення права» ОСОБА_3 від 10 квітня 2012 року № 005 (а. с. 10).

Також встановлено, що на виконання рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області було видано виконавчий лист від 24 жовтня 2011 року № 32-938/2011 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 53 855 грн 32 коп., 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 658 грн - судові витрати.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції було встановлено, що майно за місцем проживання боржника ОСОБА_4 відсутнє, а згідно з інформацією управління Держкомзему у Верховинському районі від 27 лютого 2012 року за № 06-06-11/198 за ОСОБА_4 зареєстровано три земельні ділянки, які розміщені у Верховинському районі, а тому 20 березня 2012 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено виконавчий лист за належністю до ВДВС Верховинського РУЮ.

29 березня 2012 року державним виконавцем ВДВС Верховинського РУЮ було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 53 855 грн 32 коп., 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 658 грн -судові витрати.

18 травня 2015 року державним виконавцем було описано та арештовано і передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 земельну ділянку для ведення селянського господарства площею 0,5460 га, що розташована у с. Буковець Верховинського району Івано-Франківської області, яка згідно з відповіддю управління Держкомзему у Верховинському районі від 22 травня 2012 року про надання інформації зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 26 травня 2012 року ринкова вартість указаної земельної ділянки становить 51 870 грн.

Листом від 02 липня 2012 року № 03-19/2550 ВДВС Верховинського РУЮ було повідомлено ОСОБА_4 про експертну оцінку майна та роз'яснено її право на оскарження оцінки майна до суду.

У подальшому на підставі договору від 06 серпня 2012 року Державна виконавча служба України передала документи щодо реалізації земельної ділянки до ПП «СП «Юстиція», якою було проведено прилюдні торги з реалізації земельної ділянки та 14 грудня 2012 року реалізовано спірну земельну ділянку, що підтверджується протоколом про проведення прилюдних торгів № 15/212/12-А-1, на підставі якого 21 грудня 2012 року видано акт державного виконавця, затверджений начальником ВДВС Верховинського РУЮ Пантелюком P.M.

На підставі вказаного акта про проведення прилюдних торгів 04 червня 2013 року приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. було видано ОСОБА_7 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів НОМЕР_4.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що прилюдні торги відбулися з порушенням вимого Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), зокрема, державним виконавцем належним чином не перевірено власника майна, що підлягає реалізації, а також звіт про оцінку арештованого нерухомого майна втратив чинність на момент проведення оспорюваних торгів.

З такими висновками погодився й апеляційний суд та залишив без змін рішення суду першої інстанції в цій частині.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку та відмовляючи в задоволенні цих вимог, апеляційний суд виходив із того, що таке право позивача вже підтверджене належними правовстановлюючими документами.

Колегія суддів вважає, що такі висновки є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються із нормами процесуального права.

Право власності на земельну ділянку набувається з підстав, визначених Земельним кодексом України, а саме: за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону із земель державної або комунальної власності (ч. 1 ст. 116 ЗК України); у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності іншої особи (ч. 1 ст. 120 ЗК України); на підставі цивільно-правових угод.

Згідно з положеннями ст. 202 ЗК України, у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Пунктом 3 Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2009 року № 439 (далі - Порядок), передбачено, що нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земельної ділянки, видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а також вилучення державного акта у передбачених законом випадках із своїх справ за наявності витягу з державного реєстру земель проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності на земельну ділянку.

Також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про порядок ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» територіальний орган Держземагентства забезпечує зберігання книг записів з метою запобігання їх викраденню, втраті, знищенню або пошкодженню. Книга записів відкривається та ведеться у паперовому вигляді територіальним органом Держземагенства, а в електронному - операторами структурними підрозділами державного підприємства «Центр державного земельного кадастру

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162ц13.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

Таким чином, вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що реалізоване на оспорюваних прилюдних торгах нерухоме майно на час їх проведення боржнику не належало, оскільки ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого договору відчужила спірну земельну ділянку ОСОБА_3, про що нотаріусом проставлено відповідно відмітку на державному акті на право власності на земельну ділянку, а управлінням Держкомзему у Верховинському районі згідно з вимогами норм закону, чинних на час виникнення спірних правовідносин, проведено перереєстрацію земельної ділянки та відкрито розділ 3 Поземельної книги «запис про припинення права власності» ОСОБА_4 від 10 квітня 2012 року № 004 та розділ 3 Поземельної книги «запис про виникнення права» ОСОБА_3 від 10 квітня 2012 року № 005.

Наведене також підтверджується довідкою управління земельних ресурсів у Верховинському районі від 03 жовтня 2014 року № 02/10/265, виданою відповідно до п. 31 постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про порядок ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі».

Крім того, судами обґрунтовано взято до уваги, що відповідь з управління Держкомзему у Верховинському районі, на підставі якої 18 травня 2012 року державним виконавцем описано та арештовано належну боржнику земельну ділянку, надійшла до ВДВС Верховинського РУЮ вже після складення державним виконавцем акта опису й арешту майна, а саме 22 травня 2012 року.

Також за правилами ч. ч. 1, 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з п. 3.2. Тимчасового положення спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою.

При цьому звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів минуло не більше шести місяців. Після закінчення цього строку обов'язковою умовою призначення та проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», п. п. 3.2, 3.4 Тимчасового положення та є підставою для визнання таких торгів недійсними.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі № 6-205цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як правильно установлено судами, звіт про оцінку спірного нерухомого майна був підписаний суб'єктом оціночної діяльності 26 травня 2012 року, а прилюдні торги з реалізації вказаного майна відбулися 14 грудня 2012 року.

Отже, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій відповідно до приписів ст. ст. 212-214 ЦК України, правильно визначившись із характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, обґрунтовано виходили із того, що реалізація нерухомого майна з прилюдних торгів 14 грудня 2012 року відбулася з порушенням процедури проведення прилюдних торгів, наслідком чого є їх недійсність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 337 ЦПК Українивизначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи є необґрунтованими, правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2015 року у нескасованій апеляційним судом його частині та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак