Провадження № 4-с/161/11/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

з участю: представника скаржника ОСОБА_1,

представника субєкта оскарження ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за скаргою ОСОБА_3 на дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, стягував у виконавчому провадженні ВАТ «БМ Банк», -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд з скаргою на дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови № 44946565 від 19.10.2015 року про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 161/19329/13-ц.

Вимоги скарги мотивує тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження, відкрите постановою Заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_2 від 06.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 44946565, по примусовому виконанню виконавчого листа № 161/19329/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 02.04.2008 року, а сааме: нежитлове приміщення переобладнане під офіс, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Чехова, 2, та належить іпотекодавцю ОСОБА_3

19.10.2015 року заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_2С винесено постанову № 44946565 про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 161/19329/13-ц.

Не погоджуючись із зазначеною постановою № 44946565 про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні від 19.10.2015 року ОСОБА_3 вказала, що заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_2С при винесенні постанови про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 161/19329/13-ц порушено вимоги чинного законодавства. Вважає, що зазначена постанова не відповідає статті 19 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про архітектурну діяльність», Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», в звязку із тим, що заступник начальника відділу ДВС ЛРУЮ ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваної постанови діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки в постанові не зазначено обставин, які б підтверджували кваліфікацію та досвід експерта, зокрема в постанові не зазначено серії та номера кваліфікаційного сертифіката, який підтверджує проходження спеціалістом професійної атестації у Мінрегіоні України відповідно до статті 17 Закону України «Про архітектурну діяльність». Крім того, в постанові про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні № 44946565 з виконання виконавчого листа № 161/19329/13-ц, винесеної 19.10.2015 року, експерта не попереджено про кримінальну відповідальність за надання висновку, що містить завідомо неправдиві відомості, чим порушено вимоги пункту 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того ОСОБА_3 вважає, що винесення постанови про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні для проведення технічної інвентаризації для подальшого визначення вартості іпотечного майна, порушує її права, через те, що збільшує витрати на провадження виконавчих дій, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав викладених у скарзі та у письмових доповненнях до скарги, просив її задовольнити.

В судовому засіданні заступник начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_2, а представник ПАТ «БМ Банк» в попередньому судому засіданні, скаргу не визнали та просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши думку представника заявника, представника субєкта оскарження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.ст. 383-384 ЦПК Укпаїни, ст. 82 Закону Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно статті 11 цього Закону державний виконавець зобовязаний неупереджено вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень.

У відповідності до статті 13 Закону для зясування та розяснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна субєктів оціночної діяльності субєктів господарювання. Як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі.

Відповідно до пункту 1.4. Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», технічна інвентаризація обєктів нерухомого майна проводиться субєктами господарювання, у складі яких працює один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєктів архітектури, які пройшли професійну атестацію у Мінрегіоні України та отримали кваліфікаційний сертифікат відповідно до статті 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» та постанови Кабінету

Міністрів України від 23 травня 2011 року № 554 «Деякі питання професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєктів архітектури».

Згідно пункту 5 статті 13 Закону за надання висновку, що містить завідомо неправдиві відомості, експерт несе кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений державним виконавцем.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку» слід прийти до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження, суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону «Про іпотеку». (Така правова позиція висловлена в Постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України 27 травня 2015 року № 6-61цс15).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судом встановлено, що в постанові № 44946565 про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 161/19329/13-ц не зазначено обставин, які б підтверджували кваліфікацію та досвід експерта, зокрема в постанові не зазначено серії та номера кваліфікаційного сертифіката, який підтверджує проходження спеціалістом професійної атестації у Мінрегіоні України, експерта не попереджено про кримінальну відповідальність за надання висновку, що містить завідомо неправдиві відомості, чим порушено вимоги пункту 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, постанова суперечить ст. 1 та ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» і ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», оскільки встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження, суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону «Про іпотеку» та правовій позиції Постанови Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України 27 травня 2015 року № 6-61цс15.

Таким чином, судом встановлено, що діями державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваної постанови порушений порядок призначення спеціаліста у виконавчому провадженні, оскільки державний виконавець діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши вищенаведене в сукупності суд прийшов до висновку, що дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови № 44946565 від 19.10.2015 року про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 161/19329/13-ц слід визнати неправомірними, скасувати постанову № 44946565 від 19.10.2015 року про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 161/19329/13-ц.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, Законом Україну «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_3 пропущений процесуальний строк звернення до суду із скаргою на дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови № 44946565 від 19.10.2015 року про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 161/19329/13-ц.

Скасувати постанову заступника начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 № 44946565 від 19.10.2015 року про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №161/19329/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинського області через Луцький міськрайонний суд протягом 5 днів з моменту проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_4