Справа №461/2639/15-ц
Провадження №2/461/254/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді - Мисько Х.М.

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника третьої особи Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Львівській області, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» в особі Філії №14 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнання недійсними акту державного виконавця, протоколу проведення прилюдних торгів та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Львівській області, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації м. Львова, в якому, з урахуванням поданих 21 січня 2016 року уточнень, просить визнати вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виконавчий напис № 262 про звернення стягнення на квартиру № 4, що знаходиться в будинку під номером 22, розташованому по вул. Коперніка у м. Львові таким, що не підлягає виконанню; визнати недійсним Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 02.11.2010 року щодо реалізації квартири № 4, що знаходиться в будинку під номером 22, розташованому по вул. Коперніка у м. Львові; визнати недійсним Протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна № 01410185 від 11.10.2010 року; скасувати Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна від 03.12.2010 року видане приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 № 262 про звернення стягнення на належну їй квартиру здійснено з порушенням вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент його вчинення, зокрема, нотаріусом не отримано інформації щодо місця проживання (місцезнаходження) боржника та документів, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, а саме: оригіналу нотаріально посвідченої угоди, документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання, а також не надсилалось сторонам відомостей про вчинення виконавчого напису. Вказує, що прилюдні торги з реалізації квартири проведені з порушенням положень «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», а також ЗУ «Про іпотеку» в частині належного повідомлення про час та місце проведення торгів, заниження реальної ринкової вартості майна, відсутності дозволу органу опіки та піклування, що є підставою для визнання Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 02.11.2010 року, а також Протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна №01410185 11.10.2010 року недійсним.

Протокольною ухвалою судового засідання від 11 листопада 2015 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі в якості третьої особи залучено Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк».

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, з мотивів, що викладені в поданому до суду позові та додаткових поясненнях до нього.

Представник відповідача Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Львівській області, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» не зявився, однак направив на адресу суду заяву в якій просить застосувати строки позовної давності до даних правовідносин.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації м. Львова, в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 лютого 2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис №262 про звернення стягнення на квартиру №4, що знаходиться в будинку під номером 22, розташованому по вул. Коперніка у місті Львові.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та /або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За правилами ч. 2 п. 283 Інструкції, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень.

Відповідно до ч. 1 п. 284 цієї Інструкції, нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Так, згідно з Переліком, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання.

Згідно Ухвали ВССУ від 15.06.2011 року № 6-4882св11, відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості.

В пункті 1.6 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем нотаріусу подається заява, в якій, в тому числі, зазначаються відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Пункт 4 цієї глави дублює зазначену норму і вказує, що до змісту виконавчого напису входить найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника.

Однак, всупереч вищенаведеним нормам чинного законодавства, нотаріусом не було зясовано питання щодо безспірності заборгованості, одержання боржником вимоги про усунення порушень, справжнього місця реєстрації (проживання) позивачки, що, зокрема, підтверджується відміткою проставленою в паспорті ОСОБА_1 про зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а не як вказано в оскаржуваному виконавчому написі - м. Львів, вул. Підвальна, 9, 6а (а.с.160-162).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскільки виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням положень Глави 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, всі інші дії, які проводились державною виконавчою службою Відділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Львівській області іпотечного майна, є такими, що не відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», «Про іпотеку», а також Тимчасовому положенню про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна».

Крім того, судом встановлено, що на підставі вказаного виконавчого напису вказана квартира була реалізована на прилюдних торгах, про що складено Протокол №1410185-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) від 11 жовтня 2010 року.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку» та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (надалі Тимчасове положення порядок проведення прилюдних торгів).

Пунктом 3.2. Тимчасового положення проведення прилюдних торгів передбачено, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій.

Відповідно до п. 5.12.5. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року, державний виконавець протягом трьох робочих днів з моменту отримання звіту про оцінку майна доводить її до відома сторін виконавчого провадження. Боржник вважається таким, що ознайомлений з результатами проведеної оцінки арештованого майна, якщо йому надіслано повідомлення про таку оцінку рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у виконавчому документів або іншим фактичним місцем проживання чи перебування боржника, встановленим державним виконавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом та проведення прилюдних торгів Позивачка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак відповідач не зясувавши дійсного зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 направляв документи отримані в рамках виконавчого провадження за попередньою адресою реєстрації м. Львів, вул. Підвальна, 9/6а. Більше того, невірна адреса також була зазначена в заявці поданій до спеціалізованої організації, якою проводились прилюдні торги. Суд приходить до висновку, що в результаті вищеописаних дій Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Львівській області позивачка була позбавлена можливості оскаржити Звіт про оцінку іпотечного майна, з підстав заниження вартості квартири, оскільки з врахуванням доказів наданих Позивачем ринкова вартість предмета іпотеки на момент проведення прилюдних торгів була значно вищою за вказану у звіті та реалізовану на торгах.

Відповідно до 3.5. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів: «спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 N 43/5, зареєстрованим у Мін'юсті 21 травня 2003 за N 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації.»

Пунктом 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів визначено обовязок спеціалізованої організації письмово повідомити державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Згідно із п. 3.12 Тимчасового положення: «організатор прилюдних торгів зобов'язаний забезпечити безперешкодне прийняття всіх заяв на участь у прилюдних торгах, а також забезпечити вільний доступ покупців до місця проведення прилюдних торгів.»

Також, згідно з ч. 3 і ч. 5 ст. 43 Закону України «Про іпотеку»: «організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна тримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.»

Згідно Правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України викладеної у постанові від 13 лютого 2013 року у справі (справа № 6-174цс12), виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в указаному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4038.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

У постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року (справа № 6-143цс14) зазначено: «при розгляді питання дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені. Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей, однак судом не встановлено чи є зворотне поштове повідомлення із зазначенням причини не вручення (вручення) останнього.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року (справа № 6-3373св14 ) суд касаційної інстанції зазначає: «В порушення пункту 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з продажу земельної ділянки жодних повідомлень про проведення прилюдних торгів не надходило, чим порушені його права на участь в проведенні прилюдних торгів, відсутнє зворотне поштове повідомлення із зазначенням причини не вручення його позивачу.

Згідно Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 8 липня 2015 року (справа № 6-8741св15), суд дійшов висновку про те, що докази належного повідомлення про проведення прилюдних торгів ОСОБА_3 та членів її сімї, які проживають в спірній квартирі, відсутні, а публікація оголошення про проведення прилюдних торгів не може вважатись належним повідомленням про їх проведення, отже наявні підстави для визнання торгів недійсними.

Як вбачається із матеріалів справи, повідомлення про проведення прилюдних торгів надсилались позивачці не за дійсним місцем реєстрації м. Львів, вул. Коперніка, 22/4, а за попередньою адресою реєстрації м. Львів, вул. Підвальна, 9/6а, що не може вважатися належним повідомленням, внаслідок чого, порушено встановлені законом правила проведення прилюдних торгів та позбавлено ОСОБА_1 можливості бути присутньою на торгах та подати свої зауваження щодо їх проведення.

Також судом встановлено, що на момент проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - належної ОСОБА_1 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у вказаній квартирі була зареєстрована її малолітня онука ОСОБА_6 (20.11.2000 р.н.).

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Відповідно до ч.4 ст.177 СК України, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

На виконання ч.10 ст.177 СК України постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 N 866 був затверджений Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини.

Так, пунктом 67 вказаного Порядку передбачено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Як зазначено у статті 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства» (Преамбула Закону).

Відповідно до статті 18 вказаного Закону, держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, право державного виконавця залучати для проведення виконавчих дій представників органів опіки і піклування, передбачено частиною 2 статті 7 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, вищевказаними нормативними документами встановлено, що відповідач повинен був отримувати дозвіл органу опіки та піклування на відчуження майна, оскільки на момент проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Коперніка, 22/4, у вказаній квартирі була зареєстрована та постійно проживала неповнолітня дитина, що останнім зроблено не було та відповідно до положень ст. 224, ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Окрім того, в судовому засіданні представником третьої особи ПАТ «Універсал Банк», було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спору, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що строк позовної давності є нормою матеріального, а не процесуального права і відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем є ОСОБА_1, а відповідачем Відділ примусового виконання рішення Головного управління юстиції у Львівській області. Жодною із сторін заява про застосування строку позовної давності у справі не подавалась.

Згідно матеріалів даної справи, із заявою про застосування строку позовної давності звернувся представник ПАТ «Універсал Банк», залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивачка дізналася про факт вчинення виконавчого напису, а також про проведення прилюдних торгів лише в кінці 2012 року за результатами переговорів з банком, що не спростовано Відповідачем.

Враховуючи те, що треті особи, в силу наданих законом прав, не наділені правом звернення до суду із заявою про застосування строків позовної давності, а Позивачка дізналася про порушення свого права лише в кінці 2012 року, суд відхиляє клопотання представника третьої особи ПАТ «Універсал Банк», про застосування строків позовної давності.

Відповідно до правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-1884цс15 від 18 листопада 2015 року, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 215, 128, 224 ЦПК України, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», ст. 177 Сімейного кодексу України, ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII, Законом України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виконавчий напис №262 про звернення стягненя на квартиру №4, що знаходиться в будинку під номером 22, розташованому по вул. Коперніка у місті Львові таким, що не підлягає виконанню.

Визнати недійсним Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 02 листопада 2010 року щодо реалізації квартири №4, що знаходиться в будинку під номером 22, розташованому по вул. Коперніка у місті Львові.

Визнати недійсним Протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна №01410185 від 11 жовтня 2010 року.

Скасувати Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна від 03 грудня 2010 року, видане приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Мисько Х.М.