ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1279/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки частково недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Публічнго акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - Відповідач, ПАТ «УкрСиббанк») про визнання недійсним розділу 5 (п.п.5.1,б5.2, 5.3, 5.4, 5.5) іпотечного договору № 64965 від 25.09.2007 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») укладено іпотечний договір № 64965, відповідно до умов якого, в якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 0 від 25 вересня 2007 року, укладеного між тими ж сторонами було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 яка була придбана під час шлюбу. Розділом 5 договору іпотеки передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі. Зважаючи на те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від іпотечного договору договором, який потребує нотаріального посвідчення, на його укладення повинна бути також надана нотаріально засвідчена згода другого з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно. Прирівняння до договору про задоволення вимог іпотеко держателя також відповідного застереження про це в іпотечному договорі вимагає під час укладення іпотечного договору щодо спільного майна отримання окремої згоди другого з подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження. Позивач зазначив, що всупереч ст.65 СК України ОСОБА_2 не надавала нотаріальної засвідченої згоди на укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, викладеного в Розділі 5 (5 (п.п.5.1,б5.2, 5.3, 5.4, 5.5) іпотечного договору № 64965 від 25.09.2007 року.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Направив суду свої заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3.

В судове засідання, призначене на 13 квітня 2016 року ОСОБА_3 не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не відомі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає не задоволенню з наступних підстав.

14 лютого 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 287284.

25 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») укладено іпотечний договір № 64965, відповідно до умов якого, в якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 0 від 25 вересня 2007 року, укладеного між тими ж сторонами було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_3

Розділом 5 договору іпотеки передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Як вбачається з положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статей 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до статті 578 ЦК України та статті 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно із частиною першою статті 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначає, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від іпотечного договору договором, який потребує нотаріального посвідчення, на його укладення повинна бути також надана нотаріально засвідчена згода другого з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно. Прирівняння до договору про задоволення вимог іпотеко держателя також відповідного застереження про це в іпотечному договорі вимагає під час укладення іпотечного договору щодо спільного майна отримання окремої згоди другого з подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження.

Водночас, відповідно ч.1 ст. 36 Закону «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що в правовідносинах, що склалися за договором іпотеки, окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався, а лише один з розділів договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому згода одного з подружжя необхідна виключно на укладення договору іпотеки, а не на укладення окремого його розділу.

Згода позивача на укладення договору іпотеки була надана 25 вересня 2007 року та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою О.Р. 25. вересня 2007 року, яка зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій № 4210.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 давала нотаріально засвідчену згоду на передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1 а законодавством не передбачено надання нотаріальної згоди другого з подружжя на укладення окремого розділу договору іпотеки, зокрема застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 203, 215 ЦК України відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись Законом України "Про іпотеку", ст.ст. 3, 203, 215 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА