АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2012 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNI0A0 від 17.07.2008 року у розмірі 10000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року в частині відмови у зверненні стягнення на предмет застави та ухвалити в цій частині нове рішення, звернувши стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості, в іншій частині рішення залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитно-заставного договору від 17.07.2008 року №DNI0A0 укладеного між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, останньому був наданий кредит в розмі 16505,20 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,92% на рік з кінцевим терміном повернення 16.07.2013 року.

Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля MAZDA, модель 3, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова JMZBK12F261310906, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вимоги до ОСОБА_2 що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки від 20.10.2010 року у розмірі 10000грн.

Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував внаслідок чого заборгованість станом на 14.02.2012 року у розмірі 18032,17 доларів США, що складає 144077,07 грн., яка складається з наступного: 11187,19 доларів США заборгованості за кредитом, 2023,09 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1188,36 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 2744,17 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,29 доларів США штраф (фіксована частина), 857,19 доларів США штраф (процентна складова).

Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 11.2 кредитно-заставного договору від 25.01.2008 року після настання події дефолту предмет застави може бути реалізований або використаний в іншій спосіб для задоволення забезпечених вимог без застосування судових процедур. Банк має право на власний розсуд обрати процедуру позасудового звернення на предмет застави для задоволення забезпечених вимог.

Згідно довідки Управління ОСОБА_3 України в Дніпропетровській області № 14/3849 від 04.09.2015 року автомобіль MAZDA, модель 3, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова JMZBK12F261310906, реєстраційний номер НОМЕР_1 був зареєстрований за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно акту від 20.03.2013 року, автомобіль MAZDA, модель 3, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова JMZBK12F261310906, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідач передав ПАТ КБ «Приватбанк» на реалізацію по ринковій вартості та направлення коштів після продажу на погашення заборгованості.

21.03.2013 року даний автомобіль був знятий з обліку для реалізації на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02.03.2012 року, яке було скасоване ухвалою того ж суду по заяві про перегляд судового рішення та 04.06.2013 року даний автомобіль було перереєстровано на іншого власника із заміною номерного знаку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо звернення стягнення на предмет застави, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції предмет спору відсутній і тому відсутні підстави для задоволення позову в частині звернення стягнення на заставне майно.

Приведені в апеляційній скарзі доводи Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"- відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_4