Номер провадження: 22-ц/785/2584/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_2 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору поруки недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.05.2014 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ "Державний ощадний банк України" про визнання договору поруки недійсним відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.10.2014 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.05.2014 року залишено без змін.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2015 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.05.2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 14.10.2014 року скасовані. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір поруки від 28.06.2008 року № 911, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду 1-ої інстанції з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав.

Інші учасники процесу у судове засідання не зявилися.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 23.12.2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що додаткове рішення повинно ухвалюватися судом, який остаточно розглянув справу, і ухвалив рішення по суті спору, тобто Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Такі висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права.

Дійсно, за змістом ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо при винесенні рішення судом не вирішені питання вказані в п.1-4 вказаної статті, зокрема і стосовно судових витрат по справі. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі, особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Із матеріалів справи вбачається, що остаточне рішення по суті спору у цій справі 28 січня 2015 року ухвалено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в порядку касаційного перегляду рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.05.2014 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 14.10.2014 року, за касаційною скаргою позивача ОСОБА_2

Пославшись на ст. 220 ЦПК України та на вищенаведені розяснення Верховного Суду України, суд першої інстанції помилково вважав за можливе з наведених підстав відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по суті, тоді як взагалі не був уповноваженим її розглядати. За аналогією ст. 121 ч.3 п. 4,ч. 4 ЦПК України у звязку з інстанційною непідсудністю заяви суду належало розглянути питання щодо наявності або відсутності підстав для повернення заяви заявнику для звернення до повноважного суду з постановленням відповідної ухвали.

За таких обставин, апеляційну скаргу належить задовольнити частково, оскаржену ухвалу суду скасувати, а заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення направити на новий розгляд зі стадії прийняття.

Керуючись ст. ст. 303,307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року скасувати, а заяву ОСОБА_2 направити на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії прийняття.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. ОСОБА_5 Сєвєрова