Справа № 441/494/15 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/783/879/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Гірник Т.А.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представника ПАТ "УкрСиббанк" - Романової Ю.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічними позовами ОСОБА_3 і третьої особи ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа - приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Тимофєєва А.М. про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту та договору іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

01 квітня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся із зазначеним позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.07.2007 року в сумі 18 035,59 доларів США та 6 635 грн. 16 коп. пені по вказаному договору (т.1 а.с.1-3).

05 травня 2015 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», в якому посилаючись на ЗУ "Про захист прав споживачів", просила визнати кредитний договір та договір іпотеки недійсними (т. 1 а.с. 67-74).

05 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.10.2007р. і договору іпотеки покликаючись на те, що згоди ОСОБА_3, як дружині, на укладення означеного кредитного договору він не давав (т.1 а.с. 156-159).

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2015 року позов ПАТ "УкрСиббанк" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 19.10.2007 р. у розмірі 18 035,59 доларів США, пеню в розмірі 6 635 грн. 16 коп. та 3 654 грн. судових витрат.

В задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_3 і третьої особи ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа - приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Тимофєєва А.М. про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту та договору іпотеки - відмовлено за безпідставністю вимог.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не надано належної правової оцінки доказам того, що кредитний договір не грунтується на засадах добросовісності, розумності та справедливості, суперечить чинному законодавству, укладений з порушенням права позивача як споживача фінансових послуг. Суд не звернув увагу на допущені порушення порядку видачі та оформлення кредитного договору ПАТ "УкрСиббанк" згідно з умовами ЗУ "Про захист прав споживачів", що призвело до порушення прав ОСОБА_3 Вважає, що визнанню недійсним підлягає Договір іпотеки від 19 жовтня 2007 року.

Просить рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

08 квітня 2016 року ОСОБА_3 подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням закордоном, яке колегією суддів відхилено із наступних підстав.

Розгляд справи в апеляційному суді неодноразово відкладався, в тому числі за заявами ОСОБА_3 від 18 лютого 2016 року та від 04 березня 2016 року у зв'язку з перебуванням останньої на стаціонарному лікуванні (а.с. 145, 166).

Тому неявка в судове засідання ОСОБА_3 08 квітня 2015 року та клопотання про її чергове відкладення у зв'язку з перебуванням за кордоном розцінюється як зловживання процесуальними правами.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ "УкрСиббанк" - Романової Ю.Л. на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, 19 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого ОСОБА_3 отримала у ПАТ «УкрСиббанк» кредит в сумі 26 000 доларів США, які зобов'язувалася повернути до 22.10.2022 року, із сплатою 12,9 % річних (т.1 а.с. 17-21).

На забезпечення виконання умов вищевказаного договору, 19 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку квартиру загальною площею 48,8 м кв. за адресою: АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 125-128).

22 лютого 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту, за умовами якої внесено зміни до графіку погашення кредиту за вищевказаним договором (т. 1 а.с. 25)

З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0 від 19 жовтня 2007 року вбачається, що ОСОБА_3 належно не виконує своїх зобов'язань за вищевказаним договором, як наслідок станом на 13 березня 2015 року утворилась заборгованість перед Банком по кредиту та процентах у розмірі 18 035,59 доларів США та пені у розмірі 6 635 грн. 16 коп., з яких: 16 202,67 доларів США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1 415,88 дол. США з 19.06.2014р. по 13.03.2015р.; 1 832,92 долари США - заборгованість за процентами, в тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1 657,21 долар США з 01.05.2014р. по 28.02.2015р.; 3 080 грн. 92 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 21.07.2014р. по 13.03.2015р.; 3 554 грн. 24 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 14.04.2014р. по 13.03.2015р. (т. 1 а.с. 38-49).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 4.1 Кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

У відповідності до умов договору та вимог Закону, Банком була скерована вимога ОСОБА_3 № 30-11/21757 від 29 січня 2015 року про усунення порушень Кредитного договору, а саме вимога про погашення заборгованості в сумі 18 035,59 доларів США та 6 635 грн. 16 коп. пені (т. 1 а.с. 31-32), яка залишена поза увагою боржником.

Задовольняючи позов Банку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позичальник не виконала своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19 жовтня 2007 року, не здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором в добровільному порядку, тому стягнув зазначену заборгованість у примусовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні оспорюваного кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» дотримано вимог Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується умовами кредитного договору, що підписаний позивачкою, якими передбачено інформацію щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості усіх супутній послуг та інших фінансових зобов'язань клієнта, а твердження позивачки щодо несправедливості умов кредитного договору всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом першої інстанції встановлено, що договір про надання споживчого кредиту № 0 від 19.10.2007р. підписаний ОСОБА_3 особисто.

Відповідно до п. 7.2. Договору сторони погодили, що підписанням договору позивальник свідчить про те, що повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови цього договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ними.

При встановлених обставинах, районний суд дійшов вірного висновку про те, що підписанням договору сторони висловили свою згоду на умови, що визначені даним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.10.2013р. та на момент його укладення не вважали умови дискримінаційними.

Таким чином, наявність підписаного обома сторонами кредитного договору свідчить про те, що обидва його учасники бажали укласти договір, його укладення відповідало внутрішній волі сторін, при укладенні договору ОСОБА_3 були відомі всі умови договору та не існувало жодних обставин, які б примусили її до укладення договору на вкрай невигідних умовах, а отже волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх волі.

Колегія відзначає, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки, тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов'язальні відносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються.

Відтак, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки не встановлено порушень вимог закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо недотримання форми нотаріального посвідчення договору іпотеки, не заслуговують на увагу, оскільки такий виконаний на спеціальному бланку, посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофєєвою А.М. та зареєстрований за реєстром № 2639 (т. 1 а.с. 125-128)

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон, та дотримано процедуру розгляду справи встановленої ЦПК України, ухвалено справедливе рішення тому підстав для його зміни чи скасування суду колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Гірник Т.А.