АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/924/К/16 інстанції -Дехта Р.В.
Категорія 26 (1) Доповідач - Л.В. Михайлів
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Петренко К.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"(далі -ПАТ "Кривбасзалізрудком") про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці в шкідливих умовах на підприємстві відповідача. Висновком МСЕК від 10.11.2015 року йому було встановлено сукупний відсоток втрати професійної працездатності в розмірі 50%, з них - первинно 10% втрати професійної працездатності за профзахворюванням - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст., а також 40%, повторно, втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву, яке позивач отримав в 2010 році. Втрата працездатності встановлена з 02 листопада 2015 року по 01 грудня 2017 року. Крім того, позивачу встановлена 3 група інвалідності до 1 серпня 2017 року. Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах важкої фізичної праці та шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь моральну шкоду у сумі 275 600 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, та стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на його користь 4 000 грн., та на користь держави 551,20 грн. судового збору. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення суду в частині збільшення розміру моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача, оскільки вважає рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, судом не повно з'ясовані обставини справи та присутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, суд першої інстанції призначив незначну суму компенсації за спричинену моральну шкоду, при цьому не взявши до уваги, діагноз який поставлений позивачу 03.02.2015 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідним інститутом промислової медицини: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) група «А». Легенева недостатність першого-другого ст. Так позивач щоденно відчуває задишку та кашель, не може спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою, в тому числі і виконувати важку фізичну роботу по дому. На думку апелянта, визначений судом розмір моральної шкоди у сумі 4 000 грн. не відповідає ступеню моральних страждань позивача та не відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, згідно копії трудової книжки працював у підземних умовах праці на підприємстві відповідача, а саме з у період 19.10.1998р. по 21.09.2000р. - підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання на ш.ім Родіна, з 06.10.2000 р.-30.10.2000р.- підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання ШБУ в ш.ім Родіна, з 31.10.2000 року по 23.09.2010 рік- підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання на ш.ім Родіна, з 23.09.2010 року по 02.03.2015 рік - підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання на ш.ім Родіна Сервісного управління.

02.03.2015 року звільнений з підприємства відповідача, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін. (а.с. 9)

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 03.02.2015 року ОСОБА_2 було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) група «А». Легенева недостатність першого-другого ст.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П - 4 від 11.06.2015 року, було встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота на протязі 22років 11 місяців, із яких 11 років 09 місяців, в умовах, впливу шкідливих факторів (а.с.-11-14).

Висновком МСЕК від 10.11.2015 року позивачу сумарно встановлено 50% втрати професійної працездатності (первинно - 10% по ХОЗЛ та 40% по трудовому каліцтву - 2010 року), встановлена третя група інвалідності до 01.08.2017 року та визначена дата наступного переогляду 01.11.2017 рік. ( а.с.18).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 11.06.2015 року, що складено відповідною комісією та затвердженого головним державним санітарним лікарем міста Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів Дніпропетровської області, встановлено що професійне захворювання виникло за наступних обставин: працюючи в підземних умовах на шахті «ім.. Родіна» підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування, виконував весь комплекс робіт з монтажу, демонтажу, ремонту, випробування й технічного обслуговування механічної та електричної частини гірничошахтного устаткування, машин та механізмів. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень системи вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача склав 16 років 04 місяця.

Відповідно до п.17 вказаного акту причиною виникнення професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: - аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/мЗ: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду у пилу від 10% до 70% - 4,8 при гранично допустимій до 2,0;

Як убачається з п. 19 Акту про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.06.2015 року, встановлено, що у зв'язку із закінченням роботи ОСОБА_2 в шкідливих умовах праці в ПАТ «Кривбасзалізрудком» 23.09.2010 року та враховуючи його роботу впродовж 11 років та 10 місяців в умову впливу шкідливих виробничих факторів, встановити конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, є неможливим.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Отже порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.06.2015 року, а тому доводи апеляційної скарги про наявність вини у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди необґрунтований та значно занижений.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Так, як встановлено в суді апеляційної інстанції, із пояснень самого ОСОБА_2, він вже звертався до суду з позовними вимогами до відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» про стягнення моральної шкоди, спричиненої трудовим каліцтвом, яке мало місце у 2010 року, і за наслідком якого висновком МСЕК йому було первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності. На виконання рішення суду відповідач сплатив позивачу більше 50 000 грн.

Враховуючи вказане, колегія суддів зважує на те, що у справі яка переглядається підставою для звернення позивача до суду є стягнення з відповідача моральної шкоди, спричиненої у наслідок втрати професійної працездатності у розмірі 10% за профзахворюванням, що встановлено висновком МСЕК від 10.11.2015 року.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода, під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, протягом тривалого часу, більш ніж 16 років, що стало причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності та подальше лікування у медичних закладах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська