Єдиний унікальний номер: 448/198/16-ц
Провадження № 2/448/124/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30.03.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2, Відділ Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області та Мостиське районне управління юстиції Львівської області, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

25.02.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його батькові ОСОБА_3, який помер 19.10.2002року, належала земельна частка (пай) площею 1,26 га, що розташована на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №534169.

Зазначає, що батько за життя заповіту не складав. Мати ОСОБА_4, відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1964 року, вважається спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном після його смерті, так як постійно проживала разом із спадкодавцем.

Крім того вказує, що 03.01.2015року його мати ОСОБА_4 померла. За життя матері належав житловий будинок з господарськими спорудами №8-б по вул..Зеленій в с.Дидятичі Мостиського району Львівської області, та земельна ділянка площею 1,05364 га, що розташована на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №050984 від 10.08.2004року.

Стверджує, що за свого життя мати склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому (позивачу). Спадкоємців, яким належало б право на обовязкову частку у спадщині, немає. У встановлений законом строк та порядок він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. Однак, через відсутність оригіналів державних актів на землю та належним чином оформленого права власності на житловий будинок, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на: житловий будинок з господарськими спорудами №8-б по вул.Зеленій в с.Дидятичі Мостиського району Львівської області; земельну частку (пай) площею 1,26 га, що розташована на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №534169; земельну ділянку площею 1,05364 га, що розташована на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №050984 від 10.08.2004року; в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4.

В судове засідання позивач не зявився, проте подав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглядати у його відсутності.

Представник відповідача Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій позов визнає та просить суд розглянути справу без його участі.

Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, проте подав до суду копію спадкової справи №29/2015, заведеної після смерті ОСОБА_4, яка померла 03.01.2015року.

Представники третіх осіб - Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області та Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не зявилися і не повідомили про причини своєї неявки, а також від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.10.2002 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 батька позивача ОСОБА_1

До складу даної спадщини входить право приватної власності на землю (середню земельну частку) на земельну ділянку площею 1,44 га (а не площею 1,26 га як помилково зазначено у позовній заяві) без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області та передана для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №247 від 24.03.1997року, проте оригінал зазначеного сертифікату було втрачено.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №187/07, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, за життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не складав. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_4, яка на час відкриття спадщини проживала разом із чоловіком (спадкодавцем) в с.Дидятичі Мостиського району Львівської області, та після смерті чоловіка продовжувала проживати за вказаною адресою, тобто вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини. Інших спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_3, які б прийняли спадщину, крім його дружини ОСОБА_4, немає.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.03.2007 року нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, спадкоємцем в цілому майна ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 його право на спірну земельну ділянку (середню земельну частку) перейшло за загальними правилами в порядку спадкування до дружини ОСОБА_4 як до спадкоємця першої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину.

Судом також встановлено, що 03.01.2015 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 матері позивача.

До складу даної спадщини, крім вищевказаного права на спірну земельну ділянку (середню земельну частку), яке перейшло в порядку спадкування від ОСОБА_3, входить також право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №8-б по вул.Зелена в с.Дидятичі Мостиського району Львівської області, проте таке право належним чином за спадкодавцем ОСОБА_4 не оформлено, правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно відсутні.

Крім того, до складу даної спадщини входить також право власності на земельну ділянку площею 1,05364 га, що розташована на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :19:000:0055), яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№050984 від 10.08.2004року, проте оригінал зазначеного державного акту було втрачено.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №29/2015, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу ОСОБА_2, за життя ОСОБА_4 склала заповіт від 03.03.2006року, яким усе своє майно заповіла синові ОСОБА_1 (позивачу у справі), який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом із нею за адресою: с.Дидятичі, вул.Зелена, 8б Мостиського району Львівської області, на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 та претендують на таку, не має.

Разом з тим, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, у звязку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4; копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №247 від 24.03.1997року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№050984 від 10.08.2004року; копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1; копією паспорта громадянина України позивача ОСОБА_1; довідками, виданими виконавчим комітетом Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області №387 від 06.05.2015року, №№ 487, 489, 490 та 491 від 11.06.2015року; копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №8704513 від 01.03.2007року; листом приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Вих.№24/02-14 від 04.11.2015року; витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42015129 від 04.11.2015року; довідкою КП «Мостиське РБТІ» №1935 від 09.07.2015року; копією спадкової справи №29/2015, заведеної після смерті ОСОБА_4; копією спадкової справи №187/07, заведеної після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку із вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на наведене, враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_4 на час своєї смерті була власником спірного будинковолодіння та земельних ділянок, а позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом усього її майна та прийняв спадщину, беручи до уваги те, що спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині та претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання за ним права власності на спірне спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-60, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 03.01.2015року, право власності на:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №8-б по вул.Зелена в с.Дидятичі Мостиського району Львівської області;

- земельну ділянку площею 1,05364 га, що розташована на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :19:000:0055), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№050984 від 10.08.2004року;

- земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,44 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташована на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №247 від 24.03.1997року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко