АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/884/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Переверзєвої Н.І..

суддів: Кізюн О.Ю., Марцинкевича А.М.,

секретар Дубова М.В.

з участю: представників: ОСОБА_1, Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області, УМВС України в Хмельницькій області, прокуратури Хмельницької області, Генеральної прокуратури України

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького районного відділу УМВС України в Хмельницькій області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України, прокуратури Хмельницької області, Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду і після уточнення позовних вимог просив стягнути на його користь моральну шкоду: з Хмельницького районного відділу УМВС України в Хмельницькій області 35000 грн., з прокуратури Хмельницької області 45000 грн., з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області 10000 грн., з Міністерства внутрішніх справ України 10000 грн., з Генеральної прокуратури України 10000 грн., а всього 110000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 означене рішення вважає незаконним, просить його скасувати через неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким задоволити заявлений ним позов. При

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Логінова С.М. Провадження № 22ц/792/884/16

Доповідач - Переверзєва Н.І. Категорія 31

цьому посилається на обставини, викладені ним у позовній заяві і вважає, що Хмельницьким РВ УМВС України та прокуратурою Хмельницького району порушено ст. 2, ч.1 ст. 28, ст.ст. 36, 37, ч. 1 ст. 220, ч. 6 ст. 284 КПК України та ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Бездіяльністю цих обох, а також і інших відповідачів йому завдано моральної шкоди, яка полягає в підриві в його очах авторитету та престижу органів державної влади, зневірі до органів державної влади, які зобов"язані захищати його права як потерпілого від злочину та особи - платника податків на їх утримання, нервуваннях, втраті сну та спокою. Внаслідок бездіяльності державних органів він змушений відриватися від роботи та повсякденних справ, звертатись за юридичною допомогою, шукати захисту в судових і правоохоронних органах різного рівня. Вважає, що сплили передбачені ст. 49 КК України строки притягнення винних до відповідальності і він втратив надію на понесення ними справедливого покарання, що також відноситься до його моральних страждань.

На думку апелянта, прокуратура Хмельницької області, до якої він протягом 2013-2014 років чотири рази звертався із скаргами, ухилилась від обов'язку покладеного на неї ст. 308 КПК України та ст. 30 Закону України «Про прокуратуру», а Генеральною прокуратурою України, яка спрямовує роботу органів прокуратури і здійснює контроль за їх діяльністю і до якої він подавав скарги на бездіяльність нижчестоящих прокурорів Хмельницької області, не дотримано вимог ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», до того ж на одну із скарг він не отримав відповіді взагалі.

УМВС України в Хмельницькій області не виконало вимоги п.3 Положення про Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, затвердженого наказом МВС України від 02.02.2004 р. №94, а також вимоги пп. 3 п. 5 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №383/2011, а саме не здійснювало належного контролю за роботою підлеглих йому слідчих і не знайшло підстав для притягнення їх до дисциплінарної відповідальності. Проявлена і бездіяльність при вирішенні його скарг і з боку Міністерства внутрішніх справ України, яке не дотрималось вимог п/п 3 п. 5 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 383/2011.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 57,58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, а також в інших випадках, встановлених законом.

За ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до роз"яснень, що містяться в п.п. 3 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року ( із змінами і доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 подав до Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області заяву про вчинення щодо нього злочину, а саме про те, що 30 грудня 2012 року близько 24 години у с. Іванківці Хмельницького району Хмельницької області відомі та невідомі особи завдали йому тілесних ушкоджень. 31 грудня 2012 року слідчим було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування, відповідно до якого спочатку попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення було умисне легке тілесне ушкодження (ч. 1 ст. 125 КК України), однак згодом кваліфікацію було змінено на умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч. 2 ст. 125 КК України). Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2015 року зобов'язано начальника слідчого відділу Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області забезпечити внесення до Єдиного реєстру розслідувань також відомості за заявою ОСОБА_1 від 16 травня 2015 року про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. За результатами досудового розслідування, яке триває і на даний час, слідчим відділом Хмельницького РВ УМВС України неодноразово, а саме: 21.10.2013 року, 30.06.2014 року та 26.12.2014 року приймались рішення про закриття вказаного кримінального провадження, однак всі вони в послідуючому скасовувались прокурором та слідчим суддею.

Протягом досудового розслідування ОСОБА_1 неодноразово звертався із скаргами на дії слідчого Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області до: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, на які йому були надіслані відповіді від 3.01.2014 року за №С-624, від 4.02.2014 року за №8/П-26, від 1.09.2014 року за №8/Т-417, від 30.10.2014 року за №8/Т-522, від 12.11.2014 року за №8/Т-526, від 5.12.2014 року за №8/Т-561, а також до прокуратури Хмельницького району, працівники якої надавали відповіді від 8.04.2013 року №58-517-12, від 1.07.2013 року №58-517-13, від 25.09.2013 р. №68-517-12, від 25.01.2014 р. №58-517-12, від 12.08.2014 р. №58-517-12, від 3.10.2014 р. №58-517-12, від 17.07.2014 р. . №58-517-12, від 20.10.2014 р. №58-517-12, від 7.11.2014 р. №58-517-13.

Крім того, до позовної заяви долучені його скарги на бездіяльність слідчого СВ Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області та прокурора Хмельницького району, що спрямовувались до прокурора Хмельницької області, на які йому були надані відповіді від 12.06.2013 року за №04/2/2-р, від 5.08.2013 року за №04/2/2-р, від 9.09.2013 року за №04/2/2-р, від 7.08.2014 року за 04/2/2-456.14, від 1.09.2014 року за 04/2/2-456.14, від 2.10.2014 року за №04/2/2-456.14, від 19.11.2014 року за 04/2/2-456.14.

Тричі позивач звертався із скаргами до Генеральної прокуратури України на бездіяльність працівників прокуратури (прокурора) Хмельницької області, які спрямовувались за належністю для організації перевірки викладених фактів та прийняття

рішень відповідно до вимог чинного законодавства, про що йому надавались відповіді 28.08.2014 року, 16.09.2014 року та 27.10.2014 року. Крім того, ОСОБА_1 було роз'яснено право на оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора відповідно до вимог ст.ст. 303-307 КПК України до слідчого судді і позивач таким правом скористався у травні 2015 року.

Давши належну оцінку цим обставинам, враховуючи, що досудове слідство по кримінальному провадженню по факту спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, за яким його визнано потерпілим, не закінчено, на даний час особа винна у протиправних діях слідством не встановлена і нікому не оголошено про підозру у вчинені злочину, строки давності притягнення особи, яка скоїла злочин до відповідальності не закінчилися, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що позивачем не доведено наявність незаконного рішення, дій чи бездіяльності Хмельницького районного відділу УМВС України в Хмельницькій області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України, прокуратури Хмельницької області, Генеральної прокуратури України, як і наявності самої шкоди, протиправності дій заподіювачів шкоди та причинного зв'язку між їх діями (бездіяльністю) та шкодою.

Посилання апелянта на те, що тривале проведення досудового слідства у кримінальному провадженні призвело до порушення його прав та законних інтересів, а відповідно завдало йому моральну шкоду, не ґрунтується на матеріалах справи і суперечать вимогам закону, оскільки строки проведення досудового розслідування, у відповідності до положень ст.219 КПК України обчислюються не з моменту внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, а з моменту пред'явлення особі підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення.

Винесена ухвала слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду від 31 березня 2015 року, за результатом скарги позивача, якою скасовано постанову слідчого від 26 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність працівників правоохоронних органів порушували його законні права та інтереси, оскільки вказана ухвала винесена слідчим суддею в порядку вимог статті 303 КПК України, що свідчить про використання позивачем права на звернення до суду в порядку КПК України відносно бездіяльності органів досудового слідства.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Таким чином, позивач має довести не лише протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Проте позивачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачем моральної шкоди у вигляді моральних чи фізичних страждань, погіршення стану здоров'я, порушення нормальних життєвих зв"язків та стосунків з оточуючими людьми тощо, а також не надано ґрунтовних пояснень та доказів на підтвердження розміру шкоди та того, з яких саме міркувань виходив позивач визначаючи спірну суму завданої, за його твердженням, відповідачами, моральної шкоди у сумі 110000 гривень.

Понесені витрати по оплаті правової допомоги адвоката, написання, підготовка та відправлення скарг, різного роду листування з органами досудового розслідування, в тому числі витрати на проїзд до місця проведення слідства, відрив від роботи та повсякденних справ, не відносяться за змістом та характером в розумінні ст.ст.22, 1166 ЦК України до матеріальних збитків або матеріальної шкоди, в тому числі і моральної, а є процесуальними витратами у порядку кримінального провадження згідно ст.ст.118,120 КПК України. Крім того, позивачем взагалі не мотивовано, в чому саме полягає моральна шкода, характер її заподіяння та розмір.

Посилання ж позивача, на підрив авторитету та престижу органів державної влади, як одну із підстав заподіяння йому моральної шкоди, є не що іншим, як його суб'єктивною оцінкою, вільним тлумаченням норм права, які в жодному разі не доводять наявність самої моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і містять посилання на обставини, які з достатньою повнотою досліджені і оцінені судом першої інстанції. Вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду по їх оцінці та не впливають на законність рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.І. Переверзєва