Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/339/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2016 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Дєткова О. Я.,

при секретарі Ткачук В. В.

розглянувши у відкритому судновому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на ті, що за узгодженою усною домовленістю власників худоби вулиць Больнічна, Побєди, Маяковського, Кірова, Карбишева, Набережна і Матросова м.Березівка Одеської області випас їхньої худоби здійснюється ними в череді на плавнях біля лікарні міста, згідно списку, який складається щомісяця, в залежності від кількості цієї худоби, що перебуває у їх власності, а саме за наявності однієї корови або чотирьох кіз їх власник повинний випасати худорбу всіх інших власників один день. У власності відповідачки знаходяться чотири кози. 9 грудня 2015 року вона вигнала в чергу належну їй корову «Ластівка», віком п'ять років, червоної масті, яка за результатами всіх досліджень була здоровою. У цей день випас худоби здійснювався відповідачкою. Приблизно в 15 годин цього ж дня вона виявила відсутність в череді своєї корови. На її запитання, остання відповіла, що не знає де знаходиться її корова. Після розмови з нею вона почала власними силами шукати худорбу, але результати цього пошуку булі марними. На даний годину відділенням поліції за її заявою триває досудове розслідування. У зв'язку з відмовою відповідачки добровільно відшкодувати матеріальну шкоду просити стягнути з неї вартість тварини у розмірі 19950 грн.

ОСОБА_2 позов визнала частково і пояснила, що вона дійсно 9 грудня 2015 року отримала у череду корову позивачки та, згідно спільної домовленості власників тварин, випасала в своїй черзі її та іншу худобу у місці, визначеному за домовленістю власників худоби. Вона бачила як корова позивачки уходила в комиш, але ніяких належних заходів запобігання з цього приводу не вчинила, залишила її там та пригнала всю череду тварин у другій половині дня без неї.

Заслухавши сторони, їх представників та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що мешканці вулиць Больнічна, Побєди, Маяковського, Кірова, Карбишева, Набережна і Матросова м.Березівка Одеської області, в тому числі і відповідачка, які є власниками тварин, уклали між собою усну угоду щодо безкоштовного випасу своєї худоби в череді на плавнях біля лікарні міста, згідно списку, який складається щомісяця.

На виконання цієї угоди власники тварин, тобто мешканці вказаних вулиць, в тому числі і відповідачка, прийняли на себе зобовязання безкоштовно випасати тварин по черзі в залежності від кількості худоби, що перебуває у їх власності, а саме за наявності однієї корови або чотирьох кіз їх власник повинен випасати як свою худобу, так і худобу всіх інших власників один день.

Зазначені дії вищевказаних учасників цивільних правовідносин повністю узгоджуються з приписами, встановленими ч.3 ст.6 ЦК України, в якій йдеться, що сторони в договорі можуть відступати від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Як свідчить з пояснень позивачки, з якими повністю погодилась ОСОБА_2, остання, крім своїх чотирьох кіз, за вказаною вище домовленістю прийняла у череду для випасу в день своєї черги її саму сильну й здорову корову та худобу інших мешканців зазначених вулиць м.Березівка Одеської області та, таким чином, зобовязалась здійснювати свої послуги щодо випасу тварин належним чином. Однак в результаті неналежного виконання нею умов цього зобовязання корова позивачки червоної масті зникла.

Порядок та умови виконання домовленості щодо випасу тварин обговорювались зі всіма мешканцями вказаних вулиць міста, в тому числі і з відповідачкою, про що зазначила у судовому засіданні свідок ОСОБА_3

Згідно ч.1 та п.3 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За загальними правилами цивільного законодавства зобов'язання як міра належної поведінки і відповідальність як міра примусу взаємопов'язані між собою, а тому порушення зобовязання, тобто його невиконання або неналежне виконання, безсумнівно тягне за собою відповідні негативні для сторони, яка порушила зобовязання, наслідки, у тому числі і відшкодування збитків.

Частина 3 ст.14 ЦК України передбачає, що виконання цивільних обовязків забезпечується, крім засобів заохочення, ще й відповідальністю, які встановлені договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями ст.526 ЦК України закріплено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушення зобов'язання є негативним фактором в існуванні зобов'язальних правовідносин та антиподом його належного виконання, оскільки характеризує аномальну, нетипову поведінку учасника цивільних відносин й означає такий стан правовідносин, коли одна, а іноді обидві його сторони не дотримуються приписів досягнутої домовленості або законодавчо встановлених правил.

При з'ясуванні питання про цивільно-правову відповідальність саме як правового наслідку порушення зобов'язання слід звернути головну увагу на те, що особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання (абзац 2 ч.1 ст.614 ЦК України).

Отже, вина у цивільному праві - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов'язання або для запобігання заподіянню шкоди.

За змістом положень абзацу 2 ч.1 та ч.2 ст.614 ЦК України виходить, що особа, яка оспорює порушення зобовязання, повинна довести відсутність своєї вини у цьому порушенні.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачка, яка прийняла на себе зобовязання щодо надання послуг, повязаних з випасом тварин, відповідно до ст.60 ЦПК України не надала жодного належного обґрунтування щодо зникнення худоби позивачки не з її вини, а лише зазначила в своєму запереченні про те, що не отримувала та й не підписувала ніякого договору про відповідальність при пастьбі стада.

Проте суд не приймає до уваги посилання відповідачки на те, що вона не зобовязувалась здійснювати свої послуги щодо випасу тварин та, у звязку з цим, не є відповідальною за невиконання або неналежне виконання цих зобовязань, оскільки вони спростовуються вищенаведеними обставинами.

Згідно звіту про визначення ринкової вартості корови «Ласточка», що належить на праві власності позивачки, вартість цієї худоби становить 19950 грн. (а.с.14).

Враховуючи наведене та оцінюючи наявні у справі докази, а також достатність і взаємний звязок цих доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 винна у заподіянні шкоди ОСОБА_1, а тому позв повинен бути задоволений.

Керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України, ст.ст.6,11,14.16,526,614 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 19950 грн. і судовий збір 551 грн. 20 коп., а всього 20501 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: