РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/18573/15-ц

Провадження № 2/643/1266/16

05.04.2016 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Арестовій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, який в ході судового розгляду був уточнений, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 неустойки в розмірі 1 210,56 грн. за несвоєчасне виконання умов договору на виготовлення меблів, моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. та зобовязання виконати умови договору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.12.2014 р. між нею та відповідачем було укладено цивільно-правовий договір, предметом якого була організація робіт по виготовленню та доставки мяких та корпусних меблів. Оплата вартості замовлення відбулась 05.12.2014 р. Відповідно до умов договору, після сплати вартості замовлення, виконавець зобовязується виготовити та доставити вироби протягом 60 робочих днів, тобто до 05.02.2015 р. Однак, станом на день подачі позову, роботи за договором не виконані. Позивачем на адресу відповідача поштою було направлено заяву про необхідність сплати неустойки у розмірі 1 210,56 грн., однак жодної відповіді не надійшло, конверт повернувся за зворотною адресою за закінченням терміну його зберігання. Позивач також просить суд зобовязати відповідача виконати зобовязання в натурі та відшкодувати моральну шкоду, адже внаслідок дій відповідача ОСОБА_1 залишилась без грошей та без меблів.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви та пояснила, що дійсно 05.12.2014 р. між нею та позивачем було укладено договір, умови якого вона виконала, а саме: 18.02.2015 р. відповідач у телефонному режимі повідомила позивача про готовність замовлених нею меблів та про її зобовязання за договором прийняти ці меблі. 19.02.2015 р. відповідач здійснила доставку виробів на адресу, вказаною позивачем у договорі, проте ОСОБА_1 відмовилась прийняти замовлені нею вироби. Замовлені позивачем вироби знаходяться на зберіганні у відповідача. Також відповідач повідомила суд про те, що вона жодного разу не отримувала від позивача листів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 05 грудня 2014 року між сторонами у справі було укладено договір на виготовлення та доставку меблів мякої та корпусної № 622 МБ за яким фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (виконавець) зобов'язалась організувати ОСОБА_1 (замовник) роботи по виготовленню та доставки меблів за розцінками виконавця (а.с. 5).

Відповідно до п. 3.1 договору замовник зобовязується оплатити вартість заказу у сумі 6 238 грн.

Відповідно до п. 3.2 вказаного договору після виконання пункту 3.1 виконавець зобов'язується виготовити та доставити вироби в продовж 60 робочих днів. У випадку, якщо вироби мають нестандартну комплектацію то строк доставки виробів збільшується до 90 робочих днів.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість виробів становить 6 238 грн.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі - Закон) законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень Закону «Про захист прав споживачів».

Відповідно до вимог п. п. 3, 22 ст. Закону виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Укладаючи договір, фізична особа-підприємець ОСОБА_2А, як суб'єкт господарювання, взяла на себе зобов'язання по виконанню робіт по виготовленню меблів та їх доставки, а ОСОБА_1, як фізична особа, виступила замовником таких робіт та послуг.

Таким чином, між сторонами у справі на підставі договору виникли правовідносини між споживачем та продавцем (виконавцем). Позивач звернувся до суду за захистом свого права, як споживача послуг по виготовленню та доставки продукції (меблів).

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 виконала умови договору та здійснила оплату вартості замовлення шляхом укладення договору про надання споживчого кредиту, про що свідчить наданий договір між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 та що визнано самим відповідачем.

Між тим, відповідачем умови договору не виконані в порушення п. 3.2 договору на протязі 60 робочих днів після оплати (тобто з 05.12.2014 р.) замовлення не поставлене ОСОБА_1

Доводи відповідача про те, що позивач необґрунтовано відмовилась прийняти виготовлені меблі в суді не підтверджені належними доказами.

Так, у судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_3, який показав суду що він був прийнятий на роботу ОСОБА_2, дійсно між ним та відповідачем було укладено договір згідно якого свідок узяв на себе зобовязання надати послуги з вантаження та розвантаження меблевих виробів, їх доставлення та підйом згідно заказу ОСОБА_1 Однак свідок не зміг пояснити суду, що він доставив товар саме позивачу, у який саме день та час і що саме позивач відмовилась від прийняття товару. Пояснити суду походження доповідної записки від 19.02.2015 р. та обставини її складання свідок не зміг.

Також в судовому засіданні у якості свідка був допитаний ОСОБА_4, який показав суду, що позивач є його матірю, він разом з позивачем неодноразово дзвонили відповідачу для отримання інформації щодо виконання договору, однак кінцевого строку виготовлення меблів їм не повідомили. Також свідок підтвердив той факт, що позивач жодного разу не відмовлялась від прийняття замовлення, меблі на її адресу не доставлялись.

Суд вважає, що відповідачем не надано до суду належних доказів на підтвердження виконання умов вказаного договору.

Статтею 10 Закону визначено права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Частиною 1 цієї статті вказано, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 5 ст. 10 Закону передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі 3 % загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до п. 4.2 договору у випадку не виконання виконавцем пункту 3.2 договору, виконавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості договору за кожен робочий день прострочення за наявності відповідної заяви від замовника.

Так, позивачем направлялась відповідна заява на адресу відповідача з розрахунком суми неустойки на загальну суму 1 210,56 грн., що підтверджується роздруківкою інтернет-сторінки офіційного сайту «Укрпошти», копією конверту та копією фіскальних чеків.(а.с.31,32)

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення неустойки за період з 05.02.2015 року по 13.11.2015 року в межах позовних вимог у розмірі 1 210,56 грн., підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. необхідно зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 22 Закону передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Суд вважає, що позивач перенесла душевні переживання та страждання внаслідок порушення відповідачем договору, вимушена була докладати зусиль і змінювати свій звичайний спосіб життя через звернення з вимогами про виконання умов договору, що завдало їй моральної шкоди з вини відповідача і відшкодування завданої шкоди слід покласти на відповідача.

Однак суд вважає, що позивачем завищено розмір моральної шкоди, і з урахуванням тривалості та характеру перенесених переживань суд приходить до висновку, що достатньою для позивача буде сума у розмірі 2 000 грн.

Відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналогічні вище вимоги встановлені також ч. 1 ст. 622 ЦК України, у якій передбачено, що боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пленум Верховного Суду України в абзаці четвертому п. 20, абзаці першому п. 25 постанови № 5 від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" вказав, що сплата неустойки (штрафу, пені), як і відшкодування збитків, коли при цьому не порушується питання про розірвання договору, не звільняє виготівника (виконавця, продавця) від виконання зобов'язання в натурі. При постановленні рішення, яким суд зобов'язує продавця, виготівника, виконавця вчинити певні дії на захист прав споживачів (наприклад, провести ремонт, здійснити обмін, заміну, купівлю-продаж), у резолютивній частині необхідно вказувати строк, протягом якого після набрання рішенням законної сили відповідач зобов'язаний це зробити.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобовязання відповідача виконати умови договору в натурі, підлягають задоволенню.

На підставі викладенного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку у розмірі 1210 (одна тисяча двісті десять) грн. 56 коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. Зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 виконати умови договору на виготовлення меблів від 05.12.2014 р. згідно з умовами цього договору протягом 14 робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Я.М.Горбунова