Справа № 522/5102/16-ц
Провадження № 2/522/4596/16
РІШЕННЯ
Іменем України
„11 квітня 2016 року

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Погрібного С.О.,

за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Органу управління Адміністрації Державної прикордонної служби України на місцях Одеський загін морської охорони (Військова частина 1485) Державної прикордонної служби України до громадянина Турецької республіки ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних із затриманням судна порушника законодавства про виключну (морську) економічну зону України,
в с т а н о в и в :
До Приморського районного суду міста Одеси 24 березня 2016 року з цивільним позовом звернувся орган управління Адміністрації Державної прикордонної служби України на місцях Одеський загін морської охорони (Військова частина 1485) Державної прикордонної служби України, в якому просив стягнути з відповідача - капітана Турецької рибопромислову шхуну «Zor» (прапор Туреччини), порт приписки Стамбул, громадянина Турецької Республіки ISMAIL ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача витрати, пов`язані із затриманням судна порушника законодавства про виключну (морську) економічну зону України грошові кошти в розмірі 455067,84 гривень, а також судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 22.03.2016 року корабель морської охорони (далі КРМО) «Поділля» розпочав пошук у визначеному районі курсом 114° швидкістю 12 вузлів. В процесі пошуку виявлено ціль № 10 в дрейфі, яка системою AIS не ідентифікувалась, про що доповіли на ЦУС Одеського ЗМО. В подальшому було вирішено корабель затримати, в результаті чого оглядова група, під командуванням старшого лейтенанта ОСОБА_3 в кількості сім чоловік, висадилась на борт шхуни та розпочала її огляд. Під час огляду встановлено: Назва шхуни "Zor", прапор Туреччина, порт приписки Стамбул, власник та капітан судна Ісмаіл Гемісі, порт виходу Стамбул, зі слів капітана 18.03.2016 року, мета - рибний промисел, дозвіл на право лову у В(М)ЕЗ України відсутній, порт заходу - Стамбул, на верхній палубі виявлено значну кількість тазів з мокрими камбальними сітками вийнятими з води, зі слів капітана Ісмаіл Гемісі загальною довжиною 5000,0 метрів, та сухий лід загальною масою біля 500,0 кг, риби не виявлено, але під час ретельного огляду сіток виявлено частки риби камбали-калкан. Своїми діями відповідач порушив вимоги пунктів 8, 9, 10 Постанови КМУ №1490 від 13.08.1999 року, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена статтею 24 Закону України «Про виключну (морську) економічну зону України», з боку судової команди опору не було. В подальшому відповідач пропозицію про добровільне відшкодування витрат пов`язаних із затриманням судна-порушника законодавства про виключну (морську) економічну зону України у розмірі 455067,84 гривень прийняв, однак погодився сплатити вказану суму після прийняття рішення в судовому порядку. У зв`язку із зазначеним позивач змушений звернутись до суду із вказаними позовними вимогами.

В судове засідання з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача витрати пов`язані із затриманням судна порушника та конвоюванням турецької шхуни до порту України в загальному розмірі 455067,84 гривень. Правовими підставами для стягнення витрат військових частин, позивач зазначає п. 15, 19 Положення про порядок охорони суверенних прав України у її виключній (морській) економічній зоні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 642 від 12.06.1996 року, ст. 58 КТМ України.

В судове засідання з`явився відповідач, позовні вимоги не визнав, пояснив що він є капітаном та власником затриманого риболовецького судна «Zor» (прапор Туреччини), визнає, що порушив виключну економічну (морську) зону України, проте зробив це ненавмисно, тому, що коли це сталося судно дрейфувало із-за несправної навігаційної системи.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин.

О 05.16 годині 22.03.2016 року радіо-технічно на НРЛС «NSC-25» КРМО «Поділля» виявлено ціль № 10 в точці з координатами Ш-44°51, Д-31°09', в дрейфі, системою AIS ціль №10 не ідентифікувалась, про що доповіли на ЦУС Одеського ЗМО. Командиром КРМО «Поділля» капітаном 3 рангу ОСОБА_4 прийняте окреме рішення про зближення впритул з судном К-306°, V-15 вузлів.

В 05.35 годині 22.03.2016 року в точці з координатами Ш- 44°53' , Д-31°05' на КРМО «Поділля» оголошено: «Корабель до затримання приготувати», ціль №10 виявлено візуально по пеленгу 313 градусів на дистанції 10 кбт., корабель до затримання приготовано.

В 05.40 годині 22.03.2016 року КРМО «Поділля» розпочав виклик судна на УКХ-радіостанції «Icom»-602 на 16 каналі російською, англійською та турецькою мовами. Судно на такі запити різними мовами не відповіло.

О 05.55 годині шхуна вийшла на зв`язок на 16-ому каналі турецькою мовою. Капітану шхуни дали команду лягти у дрейф.

О 06.15 годині корабель ліг в дрейф в координатах Ш- 44°53', Д- 31°04', шхуні дали команду підійти до лівого борту корабля.

О 06.25 годині оглядова група, під командуванням старшого лейтенанта ОСОБА_3 в кількості семи чоловік висадилась на борт шхуни та розпочала її огляд.

Під час огляду встановлено наступне: назва шхуни "Zor", прапор Туреччина, порт приписки Стамбул, власник та капітан судна Ісмаіл Гемісі, інн. 6, проживає за адресою: м. Стамбул, р-н Capєр, внутрішній паспорт громадянина Туреччини, серії НОМЕР_1 , інн. НОМЕР_2 , судова команда в кількості 10-ти чоловік (всі громадяни Туреччини), документи, що посвідчують їх особи, - в наявності, порт виходу Стамбул, зі слів капітана 18.03.2016 року, мета рибний промисел, дозвіл на право лову у В(М)ЕЗ України відсутній, порт заходу Стамбул, на верхній палубі виявлено значну кількість тазів з мокрими камбальними сітками, вийнятими з води, зі слів капітана, загальною довжиною 5 000 метрів, та сухий лід загальною масою приблизно 500 кг, рибу не виявлено, втім під час ретельного огляду сіток виявлено частки риби камбали-калкан.

Зазначені обставини підтверджено протоколом про зупинку і огляд судна, складеного 22.03.2016 року старшим лейтенантом ОСОБА_3 .

Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 8, 9, 10 постанови Кабінету Міністрів України №1490 від 13.08.1999 року, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 24 Закону України «Про виключну (морську) економічну зону України» від 16.05.1995 року.

В подальшому командиром Одеського загону морської охорони прийнято рішення про затримання та конвоювання у порт «Одеса».

24 березня 2016 року представниками ОЗМО капітану Турецької рибопромислової шхуни «Zor» надано для ознайомлення розрахунки (витрат паливно-мастильних матеріалів) та пропозицію про добровільне відшкодування витрат, пов`язаних із затриманням судна-порушника законодавства про виключну (морську) економічну зону України.

Капітан Турецької рибопромислової шхуни «Zor» (прапор Туреччини) Ісмаіл Гемісі пропозицію про добровільне відшкодування витрат, пов`язаних із затриманням судна-порушника законодавства про виключну (морську) економічну зону України, прийняв, втім погодився сплатити вказану суму після прийняття рішення в судовому порядку.

Зазначені обставини підтверджені матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року відповідача притягнено до адміністративної відповідальності за порушення ст. 24 Закону України "Про виключну (морську) економічну зону України".

Обставини, встановлені зазначеним рішенням, мають обов`язкове значення для цього суду, оскільки згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, у судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 фактично підтвердив вказані обставини, визнавши, що перебував у виключній (морській) економічній зоні України.

Додатково пояснив, що офіційного дозволу на вихід з порту приписки м. Стамбулу ним отримано не було, метою виходу у море була необхідність повернення риболовецьких сіток з виключної (морської) економічної зони Румунії, факт наявності яких разом із великою кількістю сухого льоду на шхуні також визнається відповідачем.

При цьому, суд критично ставиться до пояснень відповідача щодо того, що він помилково потрапив у виключну (морську) економічну зону України через несправність навігаційних приладів, оскільки, по-перше, у зв`язку із наведеним фактом ним не було подано сигналу про допомогу або сигнал SOS, по-друге, не доведено та залишено непоясненим, яким чином за таких умов відповідач зміг знайти залишені ним рік тому риболовецькі сітки у межах виключної (морської) економічної зони іноземної країни. Факт виходу з ладу навігаційного обладнання відповідачем не доведено, так само суд критично ставиться до пояснень відповідача про випадковий характер потрапляння його судна у виключну (морську) економічну зону України, в цілому. Відповідач, обґрунтовуючи останнє, посилається на порушення ним правил перебування у виключній (морській) економічній зоні іншої держави Румунії, що свідчить виключно про бажання уникнути власної відповідальності за порушення правил мореплавства та рибного промислу, оскільки так само відповідач не мав права на такі дії в зоні Румунії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що факт порушення законодавства про виключну (морську) економічну зону України підтверджується як матеріалами справи, так і самими поясненнями відповідача, що не потребує їхнього додаткового доведення.

За правилом ч.4 ст. 58 Конвенції Організації Об`єднаних Націй по морському праву 1982 року (що ратифікована Законом України №728-XIV від 03.06.1999 року) держави при здійсненні своїх прав і виконанні своїх обов`язків по дійсній Конвенції у виняткової економічній зоні належним чином ураховують права й обов`язки прибережної держави й дотримують законів і правила, прийняті прибережною державою відповідно до положень дійсної Конвенції й інших норм міжнародного права.

Згідно з п.2 ст.6 Закону України «Про виключну (морську) економічну зону України» у виключній (морській) економічній зоні України усі держави як прибережні, так і ті, що не мають виходу до морів, користуються, за умови дотримання положень цього Закону, інших актів законодавства України, а також загальновизнаних норм міжнародного права, свободою судноплавства і польотів, прокладання підводних кабелів і трубопроводів та іншими правомірними з точки зору міжнародного права видами використання морського простору.

Таким чином, згідно з наведеними положеннями Конвенції та національного закону усі держави користуються свободою судноплавства в межах виключної (морської) економічної зони України за умови, що це не порушує прав та обов`язків України та за умови дотримання положень законодавства України.

Втім, відповідачем порушено вимоги п.п. 8, 9, 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку умов використання риби та інших водних живих ресурсів ВМЕЗ України» від 13.09.1999 року №1490 та статті 24 Закону України « Про виключну (морську) економічну зону України», що знайшло прояв у наступному: на шхуні відсутній оригінал дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) у виключній (морській) економічній зоні; відсутній промисловий журнал та журнал обліку прийнятих водних живих ресурсів; відсутнє маркування знарядь лову із зазначенням назви судна, держави, номера дозволу і порядкового номера знаряддя лову; УКХ-радіостанція не працювала на прийом на 16-ому міжнародному каналі; не було завіреної власником судна схема розташування трюмів із зазначенням їх розмірів; на шхуні відсутня форма гарантії країни прапору; капітаном Турецької рибопромислової шхуни не повідомлено Державну прикордонну службу України про вхід у виключну (морську) економічну зону України; знаряддя лову, що знаходяться на шхуні, не були розтакелажені і не знаходилися в трюмі.

Як вбачається з п. 15 Положення про порядок охорони суверенних прав України у її виключній (морській) економічній зоні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №642 від 12.06.1996 року, забезпечення затриманого іноземного судна необхідними матеріально-технічними засобами, а також торгівельне та інше обслуговування на його борту осіб здійснюється у порту через агентуючі фірми за замовленням капітана або власника судна в установленому порядку. Витрати, пов`язані із затриманням суден - порушників законодавства про виключну (морську) економічну зону, відшкодовуються в повному обсязі за рахунок порушників.

Враховуючи, що витрати КРМО «Поділля» пов`язані з затриманням судна «Zor» за порушення законодавства про морську економічну зону України та подальше притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про морську економічну зону України, суд вважає вимогу про стягнення зазначених витрат законною та обґрунтованою належним чином.

Відповідно до ст. 58 КТМ України, капітан судна є представником судновласника, зокрема, в позові, що стосуються довіреного йому майна. Капітаном турецької риболовної шхуни "Zor" є громадянин Турецької республіки ОСОБА_5 , що підтверджується судновими документами, копії яких долучені до матеріалів справи та самими поясненнями відповідача.

Позивачем в обґрунтування суми стягнення в розмірі 455067,84 гривень надано розрахунок та документи, що його підтверджують. Зазначена сума складається з витрат паливно-мастильних матеріалів КРМО «Поділля» та розрахована відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 07.09.2006 року №656 «Про затвердження нормативних актів стосовно технічної готовності та експлуатації кораблів, катерів і суден забезпечення Державної прикордонної служби України».

При цьому, відповідно до ст.ст. 57, 60, 61 ЦПК України, відповідачем не заперечено та не надано жодних доказів підтверджуючих неправильність вартості паливно-мастильних матеріалів використаних КРМО «Поділля» при виявленні та супроводженні турецької шхуни "Zor".

За таких обставин суд визнає вимогу про стягнення витрат позивача, пов`язаних із затриманням судна - порушника в розмірі 455067,84 гривень законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим вважає можливим її задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 У годи між Україною та Турецькою республікою про правову допомогу та співробітництво у цивільних справах від 23.11.2000 року, ратифікованою 05.07.2001 року, зобов`язання про відшкодування шкоди, визначаються законодавством Договірної сторони, на території якої мали місце дія або інша обставина, що стали підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про виключну (морську) економічну зону України» охорона суверенних прав України у виключній (морській) економічній зоні України та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій у ній здійснюється Державною прикордонною службою України, органами рибоохорони Міністерства рибного господарства України і органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, тощо.

Згідно з п. 1 Положення про порядок охорони суверенних прав України у її виключній (морській) економічній зоні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.1996 року №642, охорона суверенних прав України у її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням у ній зобов`язань інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій здійснюється Державною прикордонною службою, органами рибоохорони Держкомрибгоспу і органами Мінекобезпеки відповідно до Закону України «Про виключну (морську) економічну зону України».

Таким чином, враховуючи встановлені обставини по справі, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право на відшкодування витрат, пов`язаних із затриманням судна порушника законодавства про виключну (морську) економічну зону України, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про відшкодування збитків.

У зв`язку із задоволенням позову у відповідності до ст. 88 ЦПК України на користь держави з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 6826,02 гривень.

Керуючись статтями 6, 24, 31 Закону України «Про виключну (морську) економічну зону України», статтями 16, 19, 22, 1166 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 61, 74, 209, 212, 214-215, 217 Цивільного процесуального кодексу України, Положенням про порядок охорони суверенних прав України у її виключній (морській) економічній зоні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №642 від 12.06.1996 року, СУД
В И Р І Ш И В :
Позов Органу управління Адміністрації Державної прикордонної служби України на місцях Одеський загін морської охорони (Військова частина 1485) Державної прикордонної служби України до громадянина Турецької республіки ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних із затриманням судна порушника законодавства про виключну (морську) економічну зону України задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з відповідача капітана Турецької рибопромислової шхуни «Zоr» (прапор Турецької республіки), порт приписки Стамбул, громадянина Турецької республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Органу управління Адміністрації Державної прикордонної служби України на місцях Військової частина НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , Банк: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО - 828011, рахунок 1198) витрати, пов`язані із затриманням судна порушника законодавства про виключну (морську) економічну зону України, в розмірі 455 067,84 гривень (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч шістдесят сім гривень) 84 копійки.

Стягнути з відповідача капітана Турецької рибопромислової шхуни «Zоr» (прапор Турецької республіки), порт приписки Стамбул, громадянина Турецької республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати, пов`язанні з розглядом цивільної справи, у розмірі 6 826,02 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ С.О. ПОГРІБНИЙ
11.04.2016