АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 квітня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Cавчук М.В., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції в Чернівецькій області, Головного управління юстиції в Чернівецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області про стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2016 року -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВДВС Хотинського районного управління юстиції в Чернівецькій області, Головного управління юстиції в Чернівецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовував слідуючими обставинами.

Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2012 року по кримінальній справі № 1-7/12 визнано винним ОСОБА_2 в скоєнні злочину передбаченою ч.3 ст.185 КК України, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 12300грн. моральної шкоди, заподіяної злочином та 67598грн. матеріальної шкоди.

22-ц/794/614/ 2016р. Головуючий у 1 інстанції Руснак А.І.

Категорія 30/31 доповідач Перепелюк І.Б.

6 червня 2012 року посадовою особою відділу ДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області відкрито виконавче провадження № 33267808.

4 квітня 2013 року посадовою особою відділу ДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в зв'язку з відсутністю у боржників майна.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2013 року визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ Маланчука М.А. ВП № 33267808 про повернення виконавчого документа стягувачу від 4 квітня 2013 року.

15 травня 2013 року посадовою особою ВДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 37897278.

8 липня 2013 року посадовою особою відділу ДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38740515 по виконанню виконавчого листа № 1-7

19 лютого 2014 року посадовою особою відділу ДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення.

23 жовтня 2014 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду визнано протиправною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ у Чернівецькій області щодо невиконання всіх виконавчих заходів спрямованих на фактичне виконання вироку суду. Визнано протиправними дії державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ у Чернівецькій області щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19 лютого 2014 року ВП №38740515.

6 травня 2014 року посадовою особою відділу ДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43170929 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-7/12.

23 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з відсутністю майна, належного боржнику на праві власності.

21 січня 2015 року постановою Чернівецького окружного адміністративного суду по справі № 824/10/15-а визнано протиправною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ Сеника І.Ф. щодо невиконання та нездійснення всіх виконавчих заходів спрямованих на фактичне виконання вироку суду від 20 березня 2012 року. Визнано протиправною та скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 грудня 2014 року.

Позивач просив суд стягнути з держави України, ВДВС Хотинського РУЮ у Чернівецькій області, Головного управління юстиції у Чернівецькій області як розпорядника коштів, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області матеріальну шкоду в розмірі 6667,838 доларів США, що становить 160072,57грн. та моральну шкоду в розмірі 1500 євро, що становить 38400 грн.

Зазначений розмір шкоди позивач обгрунтовував девальвацією, інфляційними процесами, оскільки у нього були викрадені долари США.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на його користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 1000грн. з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку через особу Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази позивача на підтвердження наявності майна у відповідачів. Посилаючись на обставини, зазначені в позові, просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення - залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено, що вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2012 року по кримінальній справі № 1-7/12 ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, його батьків ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну злочином в розмірі 12300грн. та матеріальну шкоду в розмірі 67598грн.

Вирок набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

6 червня 2012 року ДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області відкрито виконавче провадження № 33267808 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі1-7/12, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області 22.06.2012р. та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в межах суми звернення стягнення: 79898грн.

4 квітня 2013 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з відсутністю майна у боржників, однак постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2013 року дану постанову державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ Маланчука М.А. ВП № 33267808 визнано протиправною та скасовано.

15 травня 2013 року посадова особа ВДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області винесла постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 37897278 у зв'язку із невідповідністю виконавчого листа вимогам ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

8 липня 2013 року ДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38740515 по виконанню виконавчого листа № 1-7

19 лютого 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення.

23 жовтня 2014 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду визнано протиправною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ у Чернівецькій області щодо невиконання всіх виконавчих заходів спрямованих на фактичне виконання вироку суду та визнано протиправними дії державного виконавця ВДВС Хотинського РУЮ у Чернівецькій області щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19 лютого 2014 року ВП №38740515.

6 травня 2014 року ВДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 43170929 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-7/12, однак 23 грудня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в зв'язку із відсутністю майна, належного боржнику.

Постановою від 30.12.2014р. дії державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ визнані такими, що здійснені з порушенням ч.1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

21 січня 2015 року постановою Чернівецького окружного адміністративного суду по справі № 824/10/15-а визнано протиправною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ Сеника І.Ф. щодо невиконання та нездійснення всіх виконавчих заходів спрямованих на фактичне виконання вироку суду від 20 березня 2012 року. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ Сеника І.Ф. про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 грудня 2014 року винесену по виконавчому провадженню ЄДРВП №43170929.

Як на підставу для задоволення своїх позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди позивач посилався на той факт, що саме у зв'язку із невиконанням державним виконавцем вироку суду в частині відшкодування шкоди, він має право на відповідне відшкодування шкоди.

Шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Однак, сам факт тривалого невиконання рішення суду не може бути підставою для безспірного стягнення збитків у вигляді нестягнутої за рішенням суду суми.

Необхідною умовою для відшкодування шкоди, завданої невиконанням рішення суду, є наявність у боржника майна, присудженого до передачі за рішенням, чи достатнього для звернення стягнення та сплати присудженої суми, на момент відкриття чи перебігу виконавчого провадження.

Держава не несе відповідальності за стягнення за виконавчим документом, якщо виконати рішення було об»єктивно не можливо через відсутність у боржника майна. Тягар доведення наявності майна покладається на стягувача.

З матеріалів справи вбачається, що рішення не виконується внаслідок відсутності у боржників майна на яке може бути звернуто стягнення.

Належних та допустимих доказів на спростування цього суду не представлено.

Позивач, визначаючи розмір відшкодування шкоди, посилався на упущену вигоду в розумінні п.2 ч.2 ст.22 ЦК України, як підставу відшкодування шкоди. Зазначав, що сума для стягнення за виконавчим листом від 22.06.2012р. складає 79898грн., що на той момент становило 9995,996дол.США. Станом на 05.01.2016р. враховуючи курс валют та девальвацію гривні, сума стягнення за виконавчим листом становить 79898грн. : 24,00667грн. = 3328,158дол.США.

Позивач вважає, що розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок невиконання рішення суду слід визначити так :

9995,996-3328,158=6667,838дол.США,

6667,838дол.США х 24,00667 грн. = 160072,577грн.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на зазначені розрахунки, визначаючи розмір заподіяної шкоди з урахуванням рівня інфляції. Однак, такі посилання та зроблені розрахунки є безпідставними.

Упущеною вигодою згідно з п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Відносини, які виникають у зв'язку з відшкодуванням шкоди є деліктними зобов»язаннями і положення п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК на них не поширюються. Девальвація гривні, інфляційні процеси не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України при деліктних зобов»язаннях.

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання. У разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань, підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України, та відшкодування інфляційних витрат, на які посилається позивач, також не вбачається.

Не підлягають і застосуванню при розгляді даної справи положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Також необгрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1500 євро ( 38400грн.)

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно роз'яснень п. п. 7, 8, 9 зазначеної постанови заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною 2 ст.1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи зазначені норми, а також всі обставини справи, висновок суду першої інстанції про відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 1000грн. є правильним.

Рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для зміни чи скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :