АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арлит-Донбас» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ «Перший Український міжнародний банк» звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 09 серпня 2006 року між третьою особою ТОВ «Арлит-Донбас» та ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк», було укладено кредитний договір №13 з додатковими угодами.

Відповідно до умов договору банк надав третій особі ТОВ «Армлит-Донбас» кредит в розмірі 1746517,23 доларів США в редакції додаткової угоди №39 від 25 квітня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком за кредитним договором між банком та відповідачем був укладений договір поруки №13/П3 від 01 серпня 2011 року із змінами та доповненнями до нього, за яким відповідач поручився перед банком за виконання третьою особою ТОВ «Армлит-Донбас» зобов'язань за кредитним договором.

Позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти.

Справа №752/20208/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/3897/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Третя особа ТОВ «Армлит-Донбас» свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 06 жовтня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 1840141, 15 долар США та еквівалент 59341,97 долар США.

Просив стягнути зазначену суму заборгованості та судові витрати по справі з відповідача, як з поручителя ТОВ «Армлит-Донбас».

14 травня 2015 року позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, посилаючись на п.1,2 договору поруки №13/П3 від

01 серпня 2011 року, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в обсязі 25%. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо.

Враховуючи, що 25% від суми заборгованості становить сума в розмірі 460035 доларів США 29 центів та від суми пені - еквівалент 14835 доларів США 49 центів, що за курсом НБУ станом на 06 жовтня 2014 року становить 192119 гривень 59 копійок, з яких: заборгованість за сумою кредиту становить 436629 доларів США 31 цент, заборгованість за непогашеними відсотками - 23405 доларів США 98 центів, заборгованість за сумою пені - еквівалент 14835 доларів США 49 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 06 жовтня 2014 року складає 192119 гривень 59 копійок, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 460035 доларів США 29 центів та еквівалент 14835 доларів США 49 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 06 жовтня 2014 року складає 192119 гривень 59 копійок, а також судові витрати по справі в сумі 3654 гривні.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (83001, м. Донецьк, вул. Університетська,2 А, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська,4, ідентифікаційний код 14282829) заборгованість в сумі 460035 (чотириста шістдесят тисяч тридцять п'ять) доларів США 29 центів, що складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 436629 (чотириста тридцять шість тисяч шістсот двадцять дев'ять) доларів США 31 цент, заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 23405 (двадцять три тисячі чотириста п'ять) доларів США 98 центів, пеню в сумі 14835 (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять п'ять) доларів США 49 центів, що за курсом НБУ станом на 06.10.2014 року становить 192119 (сто дев'яносто дві тисячі сто дев'ятнадцять) гри 59 коп. та судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити позов без задоволення, посилаючись на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є незаконним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Перший Український міжнародний банк», проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.227), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення, суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09 серпня 2006 року між третьою особою ТОВ «Армлит-Донбас» та ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є позивач, було укладено кредитний договір №13 з додатковими угодами.

Відповідно до умов договору банк надав третій особі ТОВ «Армлит-Донбас» кредит в розмірі 1746517 доларів США 23 центи в редакції додаткової угоди №39 від 25 квітня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком за кредитним договором між банком та відповідачем був укладений договір поруки №13/П3 від 01 серпня 2011 року із змінами та доповненнями до нього, за яким відповідач поручився перед банком за виконання третьою особою ТОВ «Армлит-Донбас» зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 1.2 договору поруки №13/П3 від 01 серпня 2011 року передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником

в обсязі 25%. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 06 жовтня 2014 року заборгованість по кредиту становить 1746517 доларів США 23 центи, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 93623 долари США 92 центи, заборгованість за сумою пені - еквівалент 59341 долара США 97 центів. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 1840141 долар США 15 центів та еквівалент 59341 долара США 97 центів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки позичальник ТОВ «Армлит-Донбас» неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до умов договору поруки 25% суми заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_6 щодо пропуску шестимісячного строку для звернення з позовом до поручителя, який закінчився 11 жовтня 2014 року, оскільки як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №4 до Договору поруки №13/П3 і крім того, 24 вересня 2014 року ОСОБА_3 як поручителю надсилалась вимога щодо виконання зобов'язань за договором поруки (а.с.90-93).

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, суд першої інстанції не застосував положення ч.3 ст.551 ЦК України та залишив поза увагою валюту, у якій нарахована пеня та постановив рішення, яким стягнута пеня у долларах США.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Отже положення ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Таким чином, сума пені за несвоєчасне погашення кредиту складає заборгованість за сумою пені - еквівалент 14835 доларів США 49 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.10.2014 року - дату ухвалення рішення складає 192119 грн. 59 коп.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду про стягнення заборгованості за договором поруки та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача представника відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арлит-Донбас» про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (83001, м. Донецьк, вул. Університетська,2 А, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська,4, ідентифікаційний код 14282829) заборгованість, що складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 436629 (чотириста тридцять шість тисяч шістсот двадцять дев'ять) доларів США 31 цент, заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 23405 (двадцять три тисячі чотириста п'ять) доларів США 98 центів, пеню в сумі 192119 (сто дев'яносто дві тисячі сто дев'ятнадцять) гри 59 коп. та судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач :

Судді: