№ провадження 2/646/423/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.16 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Міндарьової М.Ю.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_3 України, ПАТ «ДельтаБанк» про зобовязання вчинити певні дії,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_3 України, ПАТ «Дельта Банк» про зобовязання вчинити дії, в обґрунтування я кого зазначив, що 25 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір про отримання позивачем кредиту у сумі 100 000, 00 доларів США. Позивач зазначає, що право власності зазначених коштів на нього не перейшло, валютний рахунок на який би поступали 100 000, 00 доларів США на його імя не відкривався, заявок на конвертацію 100 000, 00 доларів США в грошову одиницю України та про перерахування цих коштів в оплату нерухомості він не подавав і взагалі, вважає, що банк не міг здійснювати операції з валютними коштами. Вказуючи на це, позивач звернувся до відповідача з запитом від 21.07.2015 року та просив надати з питань у ньому зазначених, зокрема з приводу діяльності банку повязаної зі здійсненням валютних операцій, але повної відповіді на свій запит не отримав, банк послався на банківську таємницю та не надав запитуваної інформації. Посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного Кодексу України, позивач просив суд визнати бездіяльність відповідача щодо не надання повної відповіді на його запит протиправної та зобовязати банк надати позивачу інформацію на запит від 21.07.2015 року.

В судове засідання представник позивача - ОСОБА_4 не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням наданих письмових заперечень, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_3 Банку України в судове засідання не зявився, виконуючий обовязки начальника управління ОСОБА_3 банку України в Харківській області ОСОБА_5, надав до суду письмові пояснення, справу просив розглядати за відсутності представника НБУ на підставі наданих пояснень.

Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просив відмовити внаслідок їх необґрунтованості та не відповідності вимогам діючого законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 10 ЦПК України).

Статтею 15 Цивільного Кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії договору про надання споживчого кредиту № 0 від 25.04.2008 року між сторонами по справі (АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір про надання позивачу 100 000, 00 доларів США.

Згідно копії запиту про надання інформації від 21.07.2015 року (а.с.12), ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_2, звернувся до відповідача із запитом про інформацію та просив надати йому інформацію, що стосується укладеного ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсиббанк» договору № 0.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.14) до зазначеного запиту на підтвердження своїх повноважень ОСОБА_4 було надано довіреність від ОСОБА_7 від 22.12.2014 року.

Відповідно до копії відповіді на запит від 17.08.2015 року вих..№30-21/28883 ОСОБА_3 посилаючись на ЗУ «Про банки та банківську діяльність» стосовно порядку розкриття банківської таємниці відмовив ОСОБА_4 в наданні інформації в звязку з відсутністю на те правових підстав.

Відповідно до положень статті 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Статтею 1003 Цивільного Кодексу України встановлено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

З аналізу зазначених норм вбачається, що повноваження представника особи чітко встановлюються довіреністю, представник має право на вчинення тільки тих дій від імені довірителя, які передбачені довіреністю.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги зміст довіреності від 22.12.2014 року, яка була надана до запиту на інформацію і визначала повноваження ОСОБА_4, який підписав запит від 21.07.2015 року, остання не містила інформації щодо надання ОСОБА_4 повноважень на отримання інформації, яка містить банківську таємницю стосовно ОСОБА_2, а тому суд приходить до висновку, що відповідач в наданні відповіді на запит правомірно послався на ЗУ «Про банки та банківську діяльність» стосовно порядку розкриття банківської таємниці.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, а саме копії витягу з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.1011 року укладеного між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк», право вимоги за кредитним договором №1 набув АТ «Дельта Банк».

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення статті 3 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в звязку з тим, що судом не встановлено порушення прав позивача з боку банку на отримання інформації і за для реалізації права на інформацію позивач не позбавлений можливості самостійно звернутися до банку з відповідною заявою, або ж через свого представника, повноваження якого будуть належним чином підтвердженні згідно вимог Цивільного Кодексу України.

Керуючись статтями 10,11,60,209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Міндарьова