Справа №442/2653/16-ц
Провадження №2/442/1031/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

15 квітня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Дубеля Р.М.

при секретарі - Півала І.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про надання дозволу на виготовлення документів та тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила надати дозвіл матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон та в»їзду до іноземних країн, в тому числі виготовлення віз, проїзного документу, для малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 30 січня 1998 року, до Польщі та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, ОАЕ, у період з 03 травня 2016 року по 01 жовтня 2021 року. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу його батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до Польщі та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Єгипту, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, ОАЕ, у період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2016 року, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 30 січня 1998 року..

Сторони у судове засідання не з'явилися, однак від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістки йому були направлені своєчасно на останню відому судові адресу, також його було викликане через оголошення в пресі. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи без її участі, відносно задоволення позову, поклалась на думку суду, просила врахувати інтереси дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Встановлено, що подружжя - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 14 лютого 1991 року, зареєстрували шлюб, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб, Серія НОМЕР_3. (а.с. 6)

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданого відділом РАЦСу міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. (а.с. 7).

Також судом встановлено, що у позивачки є можливість вивозити сина за кордон на відпочинок, оздоровлення до Польщі та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, ОАЕ, а також, з метою розширення його кругозору, стимулювання вивчення іноземних мов, але для цього необхідно оформити проїзний документ дитини та мати дозволи обох батьків на тимчасовий виїзд за кордон.

Більше того, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.10.2015 року такий дозвіл позивачці на виїзд дитини за кордон вже надавався (спрва №442/6318/15-ц).

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Такий порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231(із змінами).

Згідно положень п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання дитини. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відтак є підстави для надання дозволу на виїзд за кордон та виготовлення проїздного документу дитині, враховуючи вік дитини, якого він досяг на час розгляду справи судом.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про права дитини» прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.2 ст.10 зазначеної Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», однією з основних засад зовнішньої політики є забезпечення інтеграції України в європейський політичний, економічний, правовий простір з метою набуття членства в Європейському Союзі.

Відповідно до абз.1 передмови до Програми інтеграції України до Європейського Союзу, схваленої Указом Президента N 1072/2000 14.09.2000, «Пріоритетність співробітництва України з Європейським Союзом (ЄС) та його окремими державами-членами пов'язана з тим, що це угруповання буде визначати напрями економічного прогресу та політичну стабільність в регіоні у довгостроковій перспективі».

З наведених нормативно-правових актів випливає презумпція права дитини на вільний виїзд за кордон в супроводі матері, особливо до держав - членів Європейського Союзу.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини, за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового виїзду та перебування в Польщі та інших країнах-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, ОАЕ не вбачається обмежень закону, чи необхідності охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і ці обмеження сумісні з визнаними в зазначеній вище «Конвенції» іншими правами.

В даному випадку, суд вважає цілком очевидним, що виїзд за кордон малолітньої дитини відвідування ним Польщі та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, ОАЕ буде відповідати інтересам дитини та буде доцільним з точки зору його виховання та розвитку, враховуючи вік. Водночас, суд враховує, що безпека дитини під час такої подорожі гарантуватиметься супроводом матері, чи уповноваженої особи. За таких умов права та інтереси дитини, на думку суду, будуть забезпечені максимально, тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Надати дозвіл матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон та в»їзду до іноземних країн, в тому числі виготовлення віз, проїзного документу, для малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 30 січня 1998 року, до Польщі та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Об'єднаних Арабських Еміратів, у період з 03 травня 2016 року по 03 травня 2021 року.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу його батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до Польщі та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Єгипту, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Об'єднаних Арабських Еміратів, у період з 03 травня 2016 року по 03 травня 2021 року, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 30 січня 1998 року..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення - з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Дубель Р.М..