У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона звернулася до відділення публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») у м. Нова Каховка Херсонської області щодо надання їй банківської послуги на переказ грошових коштів у Євро за навчання сина за кордоном і надала оригінал рахунку, який надійшов з Нідерландів. 28 квітня 2015 року позивач подала до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заяву і внесла на розрахунковий рахунок 14 210 Євро. Відповідач відмовив їй у наданні послуги про переказ грошових коштів за навчання сина за кордон, при цьому відмовив у поверненні вказаних грошових коштів. Просила стягнути на свою користь кошти у розмірі 14 210 Євро, 14 210 Євро додатково у розмірі завдатку, 5 тис. грн моральної шкоди, 3 457 грн 83 коп. збитків, яких вона зазнала через неправомірні дії банку щодо нездійснення грошового переказу за межі України.

Надалі у період з 18 травня по 19 червня 2015 року кошти у розмірі 14 210 Євро були повернути позивачці. Таким чином, просила стягнути на свою користь з відповідача 14 210 Євро додатково у розмірі завдатку, 3 457 грн 83 коп. збитків, 5 тис. грн моральної шкоди.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2015 року рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2015 року скасовано в частині відмови ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_3 на відшкодування збитків 3 457 грн 83 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що банк, відмовляючи позивачці у переказі грошових коштів за межі України, діяв у межах укладеної між сторонами угоди щодо наслідків ненадання клієнтом певної інформації; видача позивачці вкладу частинами відповідає обмеженням, запровадженим Національним Банком України, а стягнення комісії за видачу готівки передбачено умовами укладеної між сторонами угоди; відшкодування моральної шкоди не передбачено договором; стягнення подвійного завдатку не відповідає природі спірних грошових коштів, які є банківським вкладом.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення міського суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, виходив із того, що банк безпідставно відмовив ОСОБА_3 у здійсненні переказу грошових коштів за навчання ОСОБА_5 згідно з рахунком-фактурою учбового закладу, наданим іноземною державою. Дії банку не відповідали Правилам здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні та умовам укладеного договору.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 28 квітня 2015 року ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали заяву про відкриття та ведення поточного рахунку до договору банківського обслуговування, укладеного підписанням угоди від 28 квітня 2015 року, згідно з яким банк відкриває поточний рахунок в EUR на ім'я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до Правил і Тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін за цією заявою поширюються положення укладеного договору. Клієнт зобов'язується дотримуватись умов договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування поточних рахунків.

На виконання умов договору ОСОБА_3 28 і 29 квітня 2015 року внесла готівку до банку на власний рахунок 10 500 і 3 710 Євро відповідно, на загальну суму 14 210 Євро, що відповідає рахунку-фактурі, виставленому на ім'я її сина ОСОБА_5 навчальним закладом Нідерландів.

Згідно із заявою ОСОБА_3 у період з 20 травня по 16 червня 2015 року про видачу готівкових коштів з її рахунку у період з 18 травня по 19 червня 2015 року їй повернуто 14 210 Євро, що підтверджується випискою з особового рахунку.

За зняття готівкових грошових коштів з указаного рахунку банк утримав з позивачки 3 457 грн 83 коп. Відповідно до рахунку-фактури на ім'я ОСОБА_5, виданого університетом прикладних наук Саксіон, Нідерланди, від 2 квітня 2015 року, загальна пакетна вартість за 2015-2016 навчальний рік складає 14 100 Євро і повинна бути сплачена на відповідний рахунок до 9 серпня 2015 року, здійсненому АТ «Ощадбанк», останнім було перераховано за навчання 29 травня і 2 червня 2015 року 6 540 і 1 260 Євро, відповідно 7 800 Євро.

Апеляційний суд виходив із того, що відповідачем повернуто 14 210 Євро, проте за розрахунково-касове обслуговування з позивачки утримані кошти, тому відповідач повинен нести відповідальність з відшкодування понесених позивачкою витрат та збитків у розмірі 3 457 грн 83 коп.

Відповідно до п. 21 Угоди сторін банк не несе відповідальності перед клієнтом за відшкодування будь-яких витрат та збитків, моральної шкоди або неотриманих доходів, що можуть виникнути внаслідок розкриття Банком інформації, у т.ч. банківської таємниці щодо клієнта та його операцій, а також через відмову банку від надання послуг за договором, зупинення банком операції по рахункам клієнта або відмови від їх проведення, якщо такі дії було вчинено банком відповідно до вимог законодавства України або умов договору, або якщо банк діяв відповідно до угоди (дозволу) на розкриття (передачу) інформації.

За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками.

За правилами ст. 60 ЦПК України саме позивач повинен довести, що з вини відповідача він не здійснив переказ грошових коштів, на який мав право розраховувати.

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції на порушення приписів ст. ст. 213, 214, 303, 304 ЦПК України на вищезазначене уваги не звернув, не з'ясував, чи дійсно мали місце саме збитки, не мотивував, у чому полягали завдані позивачу збитки.

У порушення вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України апеляційний суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню дійсних обставин справи, що має суттєве значення у її вирішенні, й допустив неповноту у з'ясуванні таких обставин. Висновки суду у порушення вимог закону ґрунтуються на припущеннях.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик