ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/517/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сухомлінова С.М.

секретаря Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання садового будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю сторін та стягнення з відповідача 3000 грн. матеріальних збитків. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що за усною домовленістю сторін у 2002 році за кошти позивача і на ім'я відповідача була придбана земельна ділянка і садовий будинок НОМЕР_1, які розташовані в садовому товаристві «Енергетик». Стверджувала,що у 2007 році за усною згодою сторін спірний будинок був знесений і за кошти позивача побудований новий будинок, який у квітні 2012 року був введений в експлуатацію. Вказувала, що відповідач відмовилась визнавати спірний будинок спільною сумісною власністю сторін і заборонила проживати в будинку позивачу, чим порушила права позивача.

В судовому засіданні позивач підтримала свій позов, а відповідач позов не визнала і стверджувала, що будівництво спірного будинку проводилось позивачкою за кошти відповідача які вона отримала від продажу своєї квартири АДРЕСА_2.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з договорів (а.с.10-13) та пояснень сторін, відповідач ОСОБА_3 - мати позивачки - в червні 2002 року набула право власності на садовий (дачний) будинок НОМЕР_1 і земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 в садовому товаристві «Енергетик» м. Києва.

Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 537 від 25.05.2007 року відповідачу було дозволено знести існуючий будинок та побудувати новий садовий будинок з дотриманням вимог чинного законодавства (а.с.33).

Як вбачається з угоди (а.с.49-50), кошторису, акту та пояснень позивача, остання 01.04.2007 року уклала з ОСОБА_4 договір про будівництво дерев'яного будинку по АДРЕСА_1, який був збудований в цілому 13.12.2007 року, а вартість будівельних робіт склала 285 000 грн.

Згідно договору, витягу (а.с.166,167,168) та пояснень відповідача ОСОБА_3, остання продала належну їй квартиру АДРЕСА_2 за 858 000 грн. і отримані кошти витратила на будівництво спірного будинку, облаштування якого було закінчено тільки у 2011 році.

Як убачається з технічного паспорту (а.с.16-32), спірний будинок загальною площею 235,4 кв.м. був прийнятий в експлуатацію у квітні 2012 року і зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_3

При цьому відповідач не заперечувала той факт, що позивач керувала будівництвом спірного будинку, оскільки відповідач за своїм віком і станом свого здоров'я вже не могла це роботи.

Як вбачається з довідки (а.с.157) та пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 з 2008 року сторони проживали в новозбудованому будинку, а в січні 2013 року між сторонами виник конфлікт і позивач стала проживати окремо в квартирі АДРЕСА_3.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором укладеним в письмовій формі.

Оцінюючи представлені сторонами докази, суд вважає, що позивач не представила достатньо належних доказів тому, що вона надавала грошові кошти саме на купівлю садового будинку, земельної ділянки і будівництва на ній дерев'яного будинку, а письмовий договір між сторонами не укладався.

При цьому, суд не приймає як належний доказ посилання позивача на факт витрачання нею кредитних коштів в сумі 75 530 доларів США, які вона отримала 20.07.2007 року від АТ «ОТП Банк», на будівництво будинку, оскільки ці кредитні кошти видавались позивачу на споживчі цілі, а доказів тому, що саме ці кредитні кошти витрачались виключно на будівництво спірного будинку позивачка суду не представила.

Враховуючи те, що між сторонами не укладався письмовий договір про участь кожної із сторін в будівництві та набутті права власності на спірний будинок, то суд вважає позовні вимоги позивачки в цій частині необґрунтованими.

Також, необґрунтованими суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3000 грн. збитків, оскільки ці вимоги є похідними від вимог про визнання спірного будинку спільною сумісною власністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ : С.М. Сухомлінов