Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/73/16-ц
Провадження № 2/670/88/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Волкової О.М.

за участю секретаря Сікорської В.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.07.2015 року на автошляху Житомир-Чернівці неподалік м. Старокостянтинова сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля ВАЗ-21134, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який належить позивачу.

Постановою Віньковецького районного суду від 19.08.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

У результаті ДТП автомобілю позивача завдано механічні пошкодження, та оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК Провідна», то страхова компанія виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування.

Крім того, через пошкодження майна позивач зазнала душевних страждань, що полягають у моральних переживаннях та в порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість активного громадського життя. Оскільки позивач хворіє, знаходиться на обліку в онколога, не може переносити нічого важкого у руках, то автомобіль був необхідний їй для підтримання нормального життя і був єдиним джерелом її існування. Однак за отриману страхову суму вона не може відремонтувати пошкоджений транспортний засіб, через що постійно переживає, в неї піднімається артеріальний тиск, її мучать сильні головні болі, вона страждає на безсоння. З огляду на зазначене, просила суд стягнути із відповідача на її користь 10000 гривень моральної шкоди та понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала повністю з підстав, зазначених у ньому, та просила задовольнити.

Додатково пояснила, що вона хворіє захворюванням щитовидної залози та є інвалідом третьої групи. Із своїм чоловіком ОСОБА_5 вони довго збирали кошти на автомобіль, та у 2007 році придбали ВАЗ 21063. Коли у 2011 році чоловік помер, то вона отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна - квартиру, а транспортний засіб не переоформляла, бо незадовго перед смертю чоловік зробив на неї доручення на автомобіль на строк до 2021 року. Після цього вона постійно використовувала транспортний засіб у своєму щоденному житті, а внаслідок ДТП таку можливість втратила. Дивлячись на пошкоджений транспортний засіб, який знаходиться біля її дому, вона нервується, переживає, їй важко діставатись до лікарні, та в неї порушився нормальний ритм життя.

Відповідач ОСОБА_3 у суд на розгляд справи, будучи повідомлений належним чином, не зявився.

Надав суду заперечення на позов, у яких вказував, що позивач не є власником транспортного засобу, тому вона не є належною стороною у справі. Крім того, ОСОБА_1 не надала суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування заподіяної ним моральної шкоди, у звязку з чим у позові просив відмовити.

Представник відповідача за дорученням ОСОБА_2 у судовому засіданні позов також не визнала, звертаючи увагу суду на те, що моральну шкоду за пошкодження майна позивачці повинна сплатити страхова компанія, а не ОСОБА_3, та оскільки вина відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачем не доведена, то у позові просила відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», залученої до участі у справі протокольно ухвалою суду від 24.02.2016 року, у суд також не зявився.

15.03.2016 року представник ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» ОСОБА_6 надіслав до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, зазначивши, що позивачу було виплачено страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну у сумі 16.284,40 гривень, а стягнення моральної шкоди за пошкоджений транспортний засіб Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СРВ № 082887 від 02.08.2007 року був власником транспортного засобу ВАЗ 21063, 1993 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

11.05.2011 року ОСОБА_5 а ОСОБА_1 уклали нотаріально посвідчене доручення, згідно з яким ОСОБА_5 уповноважив позивача на експлуатацію та розпорядження вказаним транспортним засобом строком до 11.05.2021 року.

26.05.2011 року ОСОБА_5 помер у м. Хмельницькому, після чого на належне йому майно відкрилась спадщина, яку прийняла позивач.

20.01.2012 року ОСОБА_1 у нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, що належала померлому, і знаходиться за адресою: м. Хмельницький вул. Курчатова, 1 «З» кв. 101, та крім того у її володінні та користуванні залишився автомобіль ВАЗ 21063.

24.07.2015 року на 144 км+480м автодороги ЖитомирЧернівці сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21134, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, та внаслідок цього автомобіль ОСОБА_1 було пошкоджено.

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 19.08.2015 року, що набрала законної сили 01.09.2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень.

Відповідно до звіту № 1/149 від 14.09.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП, становить 26890 гривень.

Після звернення позивача до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», 29.09.2015 року ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування (шкода заподіяна майну) у розмірі 16284,40 гривень.

Наведені обставини стороною відповідача не оспорювались.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому відшкодовується страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) потерпілому -- фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Статтею 23 ЦК України визначено, що відшкодовується моральна шкода, яка полягає:

-- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя (п. 1 ст. 23 ЦК України);

-- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів (п. 2 ст. 23 ЦК України);

-- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 3 ст. 23 ЦК України);

-- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації (п. 4 ст. 23 ЦК України).

Отже, страховик відшкодовує моральну шкоду лише у перших двох випадках (п.п. 1, 2 ст. 23 ЦК України).

Якщо ж суд ухвалює відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену 3 та 4 пунктами ст. 23 ЦК України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у настанні ДТП.

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, враховуючи, що винними діями ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 внаслідок ДТП заподіяно матеріальні збитки у вигляді пошкодження автомобіля, то їй спричинено також і моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь позивача, суд враховує характер та обсяг її моральних страждань, порушення нормального ритму життя, постійні незручності, що вона несе через відсутність транспортного засобу, і з урахуванням засад розумності та справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача 4000 гривень моральної (немайнової )шкоди.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача також належить стягнути 551,20 гривень понесених судових витрат.

Керуючись ст. 22, ст. 23, ст. 166, ст. 1167 ЦК України, ст. 10, ст. 60, ст. 88, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі гривень) на відшкодування моральної шкоди та 551,20 гривень (пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок) понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення через Віньковецький районний суд до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя О.М.Волкова