Провадження №2/485/24/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Лисенко М.Є.,

при секретарі - Бондаренко С.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради про поділ земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2015 року ОСОБА_1, звернувся до суду з зазначеним позовом. В заяві послався на таке, що 04 квітня 2010 року померла його мати ОСОБА_4 Л,ОСОБА_5 її смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з двох житлових будинків з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями. Що знаходиться по вулиці Миру №25 та 25 а в с. Вавилове, Снігурівського району Миколаївської області. Та двох земельних ділянок площею 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0.02 га для ведення особистого селянського господарства. За заповітом він є спадкоємцем, даного майна. В грудні 2010 року отримав ОСОБА_6 про право на спадщину за заповітом на житловий будинок який належав спадкодавцю на підставі ОСОБА_6 про право власності на житловий будинок виданого ОСОБА_3 сільською радою і на земельну ділянку площею 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку. ОСОБА_6 про право на спадщину за законом від 10 лютого 2011 на земельну ділянку 0.02 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вулиці Миру № 25 в с. Вавилове Снігурівського району Миколаївської області. На житловий будинок що належав спадкодавцю згідно ОСОБА_6 про право на спадщину нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори відмовив, оскільки відсутній оригінал ОСОБА_6 про право на спадщину за законом на житловий будинок № 25 а, який мати успадкувала після смерті її матері ОСОБА_4. Просить суд поділити земельну ділянку площею 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку на дві рівні частини. Оскільки бажає одну частину земельної ділянки подарувати брату. А після визнання за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок який успадкувала його мати подарувати брату.

У судовому засіданні позивач та представник позивача змінили позовні вимоги та просили визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на житловий будинок №25 а по вулиці Миру в с. Вавилове Снігурівського району Миколаївської області який успадкувала його мати 08 березня 1988 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради проти задоволення позову не заперечував. Просить справу розглядати у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами склалися правовідносини з приводу спадкування.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом установлено, підтверджується у справі доказами, що ОСОБА_7, 16 листопада 1988 року отримала ОСОБА_6 про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями по вулиці Миру 25 в с. Вавилове Снігурівського району Миколаївської області. Який вона успадкувала після смерті свої матері ОСОБА_4. Остання його згідно договору купівлі придбала в радгоспі Свобода Снігурівського району Миколаївської області за 3677 карбованців та був збудований в 1955 році. (а.с.10)

Згідно по господарської книги з цього часу вона проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, і по день смерті. (а.с.111).

Домоволодіння та господарські приміщення збудовані за вказаною адресою, про що свідчить технічний паспорт (а.с.12-15).

Згідно довідки ОСОБА_3 сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 25.12.2015 року житловому будинку який успадкувала ОСОБА_7 08 березня 1988 року після смерті матері ОСОБА_4,(спадкова справа №202/1988 року) має номер 25 а по вулиці Миру в с.Вавилове Снігурівського району Миколаївської області. (а.с.39,72-76).

Відповідно до положень ст. ст.100,101 ЦК України (1963 року), що діяв на час зведення вищевказаного житлового будинку та господарських будов і споруд, громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу.

Відповідно до п.20 зазначеної Інструкції, належність права власності фізичної особи на жилий будинок може бути доведена при наявності погосподарських книг сільської ради з відповідними записами, і ці записи були на період дії Інструкції підставою для винесення виконавчим комітетом міської ради рішення про оформлення права власності на будинок видачею власникові свідоцтва про це.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування" від 27.09.2012 року N 10-1387/0/4-12, в яких зазначено, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

За такого, суд дійшов висновку про належність вищевказаного житлового будинку ОСОБА_7, та входження його спадкової маси після смерті останньої.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок по вулиці Миру,25 а, в с. Вавилове Снігурівського району Миколаївської області, який позивач успадкував за заповітом, у встановлений строк звернувся за прийняттям спадщини, але позбавлений можливості оформити свої спадкові права за відсутності правовстановлючого документу на даний житловий будинок, то суд приходить до висновку про задоволення позову й визнання за позивачем права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Судові витрати позивач просив з відповідача не стягувати.

Керуючись ст. ст. 10,11,57, 60, 208, 209, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати в порядку спадкування право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок та господарські будівлі та спорудження, які розташовані по вулиці Миру,25 а, в селі Вавилове Снігурівського району, Миколаївської області, що належав ОСОБА_7, яка померла 04 квітня 2010 року.

Судові витрати з відповідача не стягувати на прохання позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ