Провадження № 4-с/344/9/16
У Х В А Л А

11 квітня 2016 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

державного виконавця Стельмах С.Л.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі скаргу ОСОБА_3 на дії ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дію,-

ВСТАНОВИВ:

в скарзі вказано, що судовим рішенням скаржника зобов`язано не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою та вселити його. Скаржник вказує, що в порядку добровільного виконання судового рішення нею самостійно було допущено позивача до користування спірною квартирою, але в наступному він знявся з реєстрації в ній. Однак державним виконавцем надіслано вимогу про примусове виконання судового рішення, при цьому в реєстр виконавчих проваджень не внесено інформацію про зміну державного виконавця, про відкриття провадження. Тому представник скаржника просив суд визнати дії державного виконавця у ВП №44153342 незаконними, визнати нечинними та скасувати акти від 20/08/2014 р. та від 10/03/2015 р., вимогу державного виконавця від 22/04/2015 р., акт від 12/05/2015 р., подання до суду від 19/05/2015 р., постанову від 16/07/2015 р. про примусове виконання рішення, зобов`язати державного виконавця розглянути питання закінчення виконавчого провадження №44153342 та ухвалити відповідне рішення.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу та надав пояснення про те, що в порядку добровільного виконання судового рішення скаржником самостійно було допущено позивача до користування спірною квартирою, але в наступному він знявся з реєстрації в квартирі. Державним виконавцем надіслано вимогу про примусове виконання судового рішення, при цьому в реєстр виконавчих проваджень не внесено інформацію про зміну державного виконавця, про відкриття провадження; тривають інші судові спори між сторонами.

В судовому засіданні представник ДВС та позивач заперечили скаргу та надали пояснення про те, що судове рішення скаржником добровільно не виконано, позивач не виселявся із спірної квартири.

Судом встановлено наступні обставини.

За актом від 07/04/2015 р. від державного виконавця Валовіна О.В. до ОСОБА_4 передано спірне виконавче провадження.

Відповідно ст. 1 до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

В ст. 129 Конституції України в якості загальної засади судочинства проголошено обов'язковість рішень суду.

Правові підстав для закінчення виконавчого провадження зазначені в ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Серед визначених законом підстав закінчення виконавчого провадження відсутні ті, які зазначені скаржником у скарзі на дії державного виконавця.

В ст. 343 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вплив у будь-якій формі на працівника державної виконавчої служби з метою перешкодити виконанню ним службових обов'язків або добитися прийняття незаконного рішення.

Отже державного виконавця не може бути зобов`язано закінчити виконавче провадження з підстав, що не передбачені законом в якості таких підстав.

Таким чином державний виконавець діяв в порядку та спосіб, передбачені законом, а тому скаржником не доведено наявність правових підстав для визнання його дій щодо ведення спірного виконавчого провадження незаконними.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 Про судове рішення у цивільній справі суд повинен вирішити справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, незалежно від того вірно чи помилково позивач просить застосувати ту чи іншу правову норму.

Відповідно до п. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже доказу добровільного виконання судового рішення про вселення позивача відповідач та його представник не надали суду. В судовому засіданні позивач надав пояснення про те, що відповідачка не усунула перешкоди в користуванні ним спірною квартирою, не допустила до проживання в ній. Судове рішення не виконано відповідачем і державним виконавцем. Представником скаржника не вказано на правові підстави для скасування постанов державного виконавця та складених ним актів у зв"язку з не внесенням їх в реєстр.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця у ВП №44153342 незаконними, визнання нечинними та скасування актів від 20/08/2014 р. та від 10/03/2015 р., вимоги державного виконавця від 22/04/2015 р., акту від 12/05/2015 р., подання до суду від 19/05/2015 р., постанови від 16/07/2015 р. про примусове виконання рішення, зобов`язання державного виконавця розглянути питання закінчення виконавчого провадження №44153342 та ухвалити відповідне рішення, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з моменту її проголошення або отримання сторонами копій.

Головуючий суддя С.О. Бородовський