АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Бреславського О.Г., Савчук М.В.

за участю секретаря Окармус О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 березня 2016 року,

встановила:

В січні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою.

Посилалися на те, що 29.01.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 30 000 дол.США на споживчі потреби.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань позичальником за вище вказаним кредитним договором 29.01.2008 року між банком та позивачами, з кожним окремо, було укладено договори поруки, відповідно до умов яких останні зобов'язувались перед кредитором відповідати у тому ж обсязі що і боржник, за всіма зобов'язаннями ОСОБА_5, відповідно до кредитного договору №0 від 29.01.2008 року, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами договору.

№22ц-894/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Галичанський О.І.

Категорія 19/27 Доповідач Чупікова В.В.

Умовами вище вказаних договорів поруки було визначено, що кредитор не вправі без згоди поручителів змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителів.

В грудні 2015 року позивачі отримали листи-вимоги банку про заборгованість позичальника станом на 18.12.2015 року у розмірі 9813,74 дол.США та у розмові з позичальником, їм стало відомо, що між банком та ОСОБА_5 було кладено ряд додаткових угод до основного зобов'язання без відома позивачів.

Так, 09.02.2009 року додатковою угодою №1 змінено графік повернення кредиту.

Додатковою угодою №2 від 08.05.2009 року з 13.05.2009 року по 12.05.2010 року встановлено процентну ставку 9,5 % річних за користування кредитними коштами, а з 13.05.2010 року процентна ставка збільшилась до 13,9 % річних. Додатковою угодою №3 від 31.10.2013 року сторонами кредитного договору узгоджено процентну ставку на рівні 9,5 % річних, а у разі звільнення з роботи відповідача - 13,9 % річних. Таким чином, з укладенням додаткової угоди №2 від 08.05.2009 року без відома та згоди поручителів було збільшено відсоткову ставку за основним зобов'язанням, в свою чергу призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителів, а тому вважають, що з моменту укладення вказаної додаткової їх порука є припиненою з підстав передбачених ч.1 ст.559 ЦК України.

На підставі викладеного просили визнати припиненими з 08.05.2009 року поруку за договорами поруки №175 756 від 29.01.2008 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, №175757 від 29.01.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, №175 759 від 29.01.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 березня 2016 року позов задоволено.

Визнано припиненою з 08.05.2009 року поруку за договором поруки №175756 від 29.01.2008 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Визнано припиненою з 08.05.2009 року поруку за договором поруки №175757 від 29.01.2008 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Визнано припиненою з 08.05.2009 року поруку за договором поруки №175759 від 29.01.2008 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду скасувати, як незаконне, необґрунтоване та постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права, у задоволені позовних вимог відмовити.

Зазначає, що суд першої інстанції, застосовуючи ст.553 ЦК України, не врахував, що поручитель відповідає перед кредитором лише у разі порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором і лише в межах таких невиконаних зобов'язань.

Так, заборгованість боржника перед кредитором підтверджується даними обліку банку, здійсненому відповідно до п.7.2. кредитного договору.

Вказує, що обсяг відповідальності поручителів не збільшився, оскільки процентна ставка за користування кредитними коштами була зменшена у порівнянні з відсотковою ставкою, встановленою 29.01.2008 року у договорі про надання споживчого кредиту №0, а обсяг зобов'язань поручителів обмежений залишком заборгованості, який виник у 2015 році та обраховувався виходячи із процентної ставки у розмірі 8,5% відповідно до п.1 додаткової угоди №4 від 09.01.2015 року.

Згідно до правового висновку Верховного суду України по справі №6-101цс14 від 22 жовтня 2014 року відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Вирішуючи питання про надання поручителем згоди на зміну зобов'язанню необхідна надаватися належна оцінка діям поручителя, які б свідчили про надання згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності.

Після укладення з позичальником 08.05.2009 року додаткової угоди №2 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.01.2008 року поручителями надавались АТ «УкрСиббанк» документи про розмір їхніх доходів, що свідчить про те, що поручителі обізнані зі зміненим основним зобовязанням, і свої зобовязання за укладеними договорами поруки та погодились на забезпечення зміненого основного зобовязання.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, визнав обставину, що збільшення обсягу відповідальності поручителів відбулося з 13.09.2010 року. Також зазначив, що п.2.1.договору поруки визначено, що кредитор не вправі змінити умови Основного договору без згоди поручителя, яка надається у письмовій формі: шляхом обміну листами, укладенням додаткової угоди до договору поруки. З січня 2015 року відповідачу ОСОБА_5 за користування кредитними коштами установлено 8,5% річних, але при умові, що остання працює у банку, в разі її звільнення з роботи встановлено 13,9% річних, відповідач ОСОБА_5 звільнена з роботи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду першої інстанції з наступних підстав.

За матеріалами справи встановлено, що 29.01.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав осатнній кредитні кошти в сумі 30 000 дол.США на споживчі потреби до 26.01.2018 року зі сплатою 9,5% річних. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно з 01 по 10 число кожного місяця згідно графіку - Додатку №1 до Договору по 250 дол. кожного місяця (а.с.15-24).

Належне виконання зобовязань по даному договору забезпечувалося договорами поруки (а.с.30-35):

№175756 від 29.01.2008 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

№175757 від 29.01.2008 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

№175759 від 29.01.2008 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 року у справі №6-701 цс15 встановлено, що виходячи з аналізу вище зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

За матеріалами справи встановлено, що 08.05.2009 року між відповідачами укладено Додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29.01.2008 року за умовами якої з 13.05.2009 року по 12.05.2010 року встановлено процентну ставку 9,5 % річних за користування кредитними коштами, а з 13.05.2010 року процентна ставка збільшилась до 13,9 % річних (а.с.45). Невідємною частиною цією Додаткової угоди є Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, (Додаток 1/1) . Відповідно до графи №4 якого розмір процентів з 08.05.2009 року складає - 20 015,25 дол. США(а.с.46-50), замість 14 356,08 дол. США, визначених в Додатку №2 до договору про надання споживчого кредиту № 0, який 29.01.2008 року отримала відповідач ОСОБА_5, за повернення яких поручилися позивачі (а.с.29).

09.09. 2010 року між відповідачами укладено Додаткову угоду №3 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29.01.2008 року, невідємною частиною якої є Додаток №1 до цієї Додаткової угоди. Відповідно до Додатку №1 на а.с.52-55 щомісячний платіж на погашення кредиту зріс з 250 дол. США до 268,08 дол. США з березня 2011 року та до 393,08 дол. США з лютого 2017 року (а.с.56 -60).

Додатковою угодою №3 від 31.10.2013 року між сторонами кредитного договору узгоджено процентну ставку на рівні 9,5 % річних, а у разі звільнення з роботи відповідача ОСОБА_5 - 13,9 % річних(а.с.61, 184). Невідємною частиною цієї Додаткової угоди є Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (а.с.185-189). Відповідно до графи №4 якого розмір процентів з 31.10.2013 року складає 19 289,50 дол.США (а.с.189), замість 14 356,08 дол. США, визначених в Додатку №2 до договору про надання споживчого кредиту № 0, який 29.01.2008 року отримала відповідач ОСОБА_5, за повернення яких поручилися позивачі.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що відповідачі ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_5 внесли зміни до умов основного зобов'язання - кредитного договору №0 від 29.01.2008 року шляхом збільшення процентної ставки до 13,9 % з 13.09.2010 року, збільшення розміру щомісячних платежів та збільшення розміру процентів, які підлягали сплаті. Ці зміни призвели та можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителів.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про припинення поруки за договорами поруки №175756 від 29.01.2008 року, №175757від 29.01.2008 року, №175759 від 29.01.2008 року через збільшення обсягу відповідальності поручителів внаслідок зміни основного зобовязання є правильним.

Проте, не відповідає обставинам справи та порушує норми матеріального права висновок суду щодо дати припинення поруки. Додаткова угода №2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29.01.2008 року укладена між відповідачами 08.05.2009 року, але розмір процентної ставки без згоди поручителів підлягав збільшенню з 13.09.2010 року.

Тому відповідно до п.п.3.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 березня 2016 року підлягає зміні в частині дати припинення поруки за договорами поруки №175756 від 29.01.2008 року, №175757 від 29.01.2008 року, №175759 від 29.01.2008 року з 08.05.2009 року на 13.09.2010 року.

Доводи апелянта, що заборгованість відповідача ОСОБА_6 по тілу кредиту виникла у березні 2015 року, заборгованість по процентах виникла у вересні 2015 року тобто в період часу, коли діяла процентна ставка у розмірі 8,5% відповідно до п.1 Додаткової угоди №4 від 09.01.2015 року не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у позові з огляду на наступне.

Додатковою угодою №4 від 09.01.2015 року між сторонами кредитного договору узгоджено процентну ставку на рівні 8,5 % річних з 09.01.2015 року (п.1), інші умови Договору та додаткових угод до нього залишаються без змін (п.5) тобто залишилася без змін угода щодо встановлення процентної ставки 13,9 % у разі звільнення відповідача ОСОБА_5 з роботи(а.с.61, 97).

Відповідач ПАТ «УкрСиббанк» належними та допустимими доказами не довів, що відповідач ОСОБА_5 на час виникнення заборгованості по кредитному договору, на час звернення ПАТ «УкрСиббанк» до позивачів з вимогою про погашення заборгованості в розмірі 9 813,74 дол. США (грудень

2015 року) перебувала з банком у трудових відносинах і заборгованість обраховувалася у звязку з цим враховуючи процентну ставку - 8,5%.

Тому доводи апелянта про те, що процентна ставка за користування кредитними коштами була зменшена у порівнянні з процентною ставкою, встановленою у кредитному договорі, і обсяг відповідальності поручителів не збільшився спростовуються доказами, які повно та всебічно досліджувалися судом першої інстанції.

Разом з тим, відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З квитанцій, долучених до позовної заяви убачається, що кожний позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 551, 21 грн.

Пунктом 35 постанови ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

На підставі наведеного рішення в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, а саме: з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору по 275 грн. 61 коп. з кожного на користь кожного позивача.

Керуючись ст.ст.88, п.3 ч.1 ст.307, 309, 209,218 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 березня 2016 року змінити в частині дати припинення поруки за договорами поруки №175756 від 29.01.2008 року, №175757від 29.01.2008 року, №175759 від 29.01.2008 року з 08.05.2009 року на 13.09.2010 року.

В решті рішення залишити без змін.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_3 по 275 грн. 61 коп. з кожного.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_4 по 275 грн. 61 коп. з кожного.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 по 275 грн. 61 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Чупікова В.В.

Судді: Бреславський О.Г.

ОСОБА_7