У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 24 лютого 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГвоздика П.О., суддів:и за участю представника відповідача Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Мандрикіна Я.В., Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», третя особа - ОСОБА_8, про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 22 вересня 2015 року, в с т а н о в и л а: У травні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 15 червня 2013 року у м. Черкасах по вул. Леніна сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль Ford S-Max, державний номерний знак НОМЕР_1. Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (євро-протокол) винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_8, цивільно-правова відповідальності якого застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») на підставі договору № АВ/4740981 від 13 липня 2012 року. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 23 липня 2013 року № 144 розмір матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, складає 7 083 гривні 24 копійки. У жовтні 2013 року страховою компанією добровільно виплачено страхове відшкодування в сумі 1 528 гривень 80 копійок, у зв'язку з чим він звернувся з позовом про відшкодування шкоди. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2014 року стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на його користь заподіяну майнову шкоду в сумі 11 533 гривні 34 копійки. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2015 року стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на його користь страхове відшкодування у сумі 8 564 гривні 64 копійки. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Посилаючись на те, що за час, який минув після проведення автотоварознавчої експертизи, значно збільшилися ціни на необхідні запасні частини, а саме: з 16 085 гривень 45 копійок до 29 648 гривень 38 копійок, тобто їх ціна згідно із рахунком офіційного дилера компанії «Ford» від 26 березня 2015 року № 572, просив суд стягнути з відповідача різницю вартості запасних частин у розмірі 13 562 гривні 93 копійки, за винятком суми ПДВ (2 260 гривень 49 копійок), та з урахуванням коефіцієнту зносу складових транспортного засобу, визначеною експертом у висновку від 01 липня 2014 року (0,4329), у розмірі 6 409 гривень 61 копійку та судові витрати. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22 вересня 2015 року, позов задоволено. Ухвалено стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_7 страхове відшкодування в сумі 6 409 гривень 61 копійку та судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Провідна» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що на час виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2015 року збільшилися ціни на запасні частини автомобіля, які підлягають заміні, визначені експертом станом на 01 липня 2014 року, у тому числі на придбання яких було спрямоване страхове відшкодування, стягнуте за рішенням суду. Встановивши відсутність провини позивача у тому, що страхове відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 15 червня 2013 року, він отримав від страхової компанії у березні 2015 року, суди дійшли висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці вартості запасних частин. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон ). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників (ст. 3). Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. ст.9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно із ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Як роз'яснено у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів. Вирішуючи спір, суд першої інстанції викладеного не врахував та не з'ясував, чи є відповідач особою, відповідальною за завдання шкоди, та дійшов передчасного висновку про покладення обов'язку щодо відшкодування різниці вартості запасних частин, які підлягають заміні на відповідача (страховика). Крім того, поклавши в основу рішення для визначення розміру відшкодування рахунок від 26 березня 2015 року № 572, складений суб'єктом господарювання ТОВ «Колос-Авто», суд першої інстанції не перевірив, чи є Товариство суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», чи складений вказаний рахунок відповідно до програмного продукту, рекомендованого Міністерством юстиції України для проведення автотоварознавчих досліджень, та чи може він слугувати підставою для оцінки спричиненої шкоди і доплати страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та дійшов помилкового висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» задовольнити частково. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 22 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк