АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/157/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/906/К/16 суддя Тихомирова І.В.
Категорія - 59 (ІІ) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар - Петренко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Приватного підприємства «Дніпрянка», третя особа - Головне управління юстиції у Дніпропетровської області про визнання майна спільною сумісною власністю, виключання з опису й арешту майна, скасування постанови про розшук майна боржника, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції (далі - Відділ ДВС Нікопольського МУЮ), Приватного підприємства «Дніпрянка» (далі - ПП «Дніпрянка»), третя особа - Головне управління юстиції у Дніпропетровської області про визнання майна спільною сумісною власністю, виключання з опису й арешту майна, скасування постанови про розшук майна боржника - визнано неподаною та повернуто позивачу, у зв'язку з невиконанням ухвали суду від 28 січня 2016 року.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Зокрема, на думку апелянта, судом не враховано, що доповнення до позовної заяви від 22.12.2015 року не суперечить вимогам ЦПК України. У даному доповненні ОСОБА_2 давала роз'яснення про порушення норм Конституції України та вказувала, яке майно описано.

Також позивач вважає, що відмова суду в прийнятті заяв, скарг, доповнень оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за ст.64 Конституції України не може бути обмежене.

Крім того, позивач вказує, що відповідно до роз'яснень викладених у п.1 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року №5, після відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання про залишення заяви без руху та її повернення (ст.121 ЦПК України).

Неявка позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, представника відповідача Відділ ДВС Нікопольського МУЮ, представника відповідача ПП «Дніпрянка», належним чином завчасно повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін, належним чином повідомлених, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався ст.121 ЦПК України й виходив з того, що позивачем ОСОБА_2 у встановлений термін, не виконано вимоги ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаною позовною заявою та ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2015 року відкрито провадження по даній справі.

22 грудня 2015 року позивач ОСОБА_2 подала до суду доповнення до позовної заяви (а.с.159-160), які ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року (а.с.156) була залишена без руху, у зв'язку з порушенням ст.119 ЦПК України, так як позивачем не зазначений зміст позовних вимог, за текстом доповнень позивач посилається на норму ст. 131 ЦПК України, яка регулює подання сторонами доказів. Крім того, позивачем було надано копії акту від 06 березня 2013 року, які не можливо прочитати.

Відповідно до розписки (а.с.157), копія вказаної ухвали була отримана представником позивача ОСОБА_4 28 січня 2016 року.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року, позовна заява ОСОБА_2 повернута позивачу, зв'язку з невиконанням ухвали суду від 28 січня 2016 року.

Разом з тим, приймаючи рішення про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції не врахував, що ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року було залишено без руху доповнення до позовної заяви, а не первісну позовну заяву ОСОБА_2 від 12 січня 2015 року, яка була повернену позивачу ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року.

Також відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» після відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання про залишення заяви без руху та її повернення (стаття 121 ЦПК України) чи про відмову у відкритті провадження у справі (частина друга статті 122 ЦПК України).

Згідно з п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Однак, вказаних положень закону суд першої інстанції уваги не врахував, у зв'язку з чим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача в цій частині.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що позивач ОСОБА_2 у порядку встановленому процесуальним законом, не відмовлялась від первісних позовних вимог та судом з цього питання не постановлялась відповідна ухвала, а доповнення до позовної заяви ОСОБА_2 від 22 грудня 2015 року є по своїй суті письмовими поясненнями та клопотанням про витребування доказів у порядку ст.131 ЦПК України.

Таким чином, знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права під час вирішення питання про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2

На зазначені обставини та правові норми, суд першої інстанції уваги не звернув і без достатніх правових підстав дійшов помилкового висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено процесуальний порядок вирішення питання про визнання неподаною та повернення позовної заяви, у зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду має бути скасована з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.312, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року скасувати.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Приватного підприємства «Дніпрянка», третя особа - Головне управління юстиції у Дніпропетровської області про визнання майна спільною сумісною власністю, виключання з опису й арешту майна, скасування постанови про розшук майна боржника направити до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Л.В. Михайлів