Єдиний унікальний номер 725/1035/16-ц
Номер провадження 4-с/725/9/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», на дії і рішення державного виконавця Пешотравневого ВДВС Чернівецького міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначала, що 11 березня 2016 року отримала рекомендованого листа із повісткою про виклик до Першотравневого районного суду м. Чернівці на 10.03.2016 року в цивільній справі №2-93/12 із примірником заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про заміну сторони виконавчого провадження. Із доданих до заяви постанов про відкриття виконавчих проваджень вперше дізналась, що 29 травня 2014 року старшим державним виконавцем Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено щодо неї постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43507829 на підставі виконавчого листа №2-93/2012 в цивільній справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення солідарно з них заборгованості за кредитним договором № 2267 від 31 серпня 2007 року у розмірі 466932 гривень 59 копійок на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та витрат по сплаті судового збору в розмір 1700 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень. У даному виконавчому листі зазначено, що рішення суду набрало законної сили 08 травня 2013 року, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання 08 травня 2014 року. При цьому вказувала на те, що їй станом на 11 березня 2016 року нічого не було відомо відносно виконавчого провадження ВП № 43507829, так як постанову про відкриття виконавчого провадження не отримувала.

Вважає дії старшого державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо прийняття виконавчого документа до виконання неправомірними, так як вони суперечать ст.ст. 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до вимог яких державний виконавець зобовязаний на протязі трьох днів вирішити питання про відкриття виконавчого провадження або відмову у його відкритті та копію відповідної постанови не пізніше наступного дня направити стягувачу.

Крім того, як убачається з постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 43507829 від 29 травня 2014 року, заяву про примусове виконання виконавчого листа Першотравневого районного суду м. Чернівці №2-93/2012 року від 17 липня 2013 року стягувачем подано 29 травня 2014 року, тобто з пропуском встановленого строку пред'явлення документу до виконання, який вказано у самому виконавчому листі, а саме 08 травня 2014 року. При цьому зазначала, що до 11 березня 2016 року не було відомо про існування зазначеної постанови, а тому вона була позбавлена можливості скористатись правом на її оскарження. Посилаючись на вказане, вважає, що державним виконавцем не вчинено дій щодо направлення стягувачу відповідної постанови за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження у строки встановлені законом, у звязку із чим просила визнати дії посадової особи відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції, які виразились у прийнятті 29 травня 2014 року до виконання виконавчого листа Першотравневого районного суду м. Чернівці № 2-93/2012 від 17 липня 2013 року неправомірними, а також визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43507829 від 29 травня 2014 року.

В судове засідання заявник не зявилась, від її представника через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд скарги у його відсутності, в якій зокрема також вказав, що подану скаргу підтримує в повному обсязі.

Представник ВДВС Чернівецького МУЮ у судове засідання не зявився, подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Решта осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 158, ст. 386 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі осіб, які беруть участь у справі на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, частинами 1-3 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, 17 липня 2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Акціонерий комерційний промислово-інвестиціійний банк» заборгованості в сумі 466 932 гривень 59 копійок, 1700 грн. судових витрат по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 гривень (а.с. 10).

Зокрема, відповідно до вимог ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу у п.1 постанови № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, з метою примусового виконання вищевказаного судового рішення, ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» отримав виконавчий лист та 29 травня 2014 року звернувся до Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується відомостями, зазначеними у постанові про відкриття виконавчого провадження ( а.с. 9).

При цьому, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Як встановлено судом, постановою старшого державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 29 травня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа та надано боржнику можливість для добровільного виконання рішення суду, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні постановою, наявною у матеріалах справи (а.с. 9).

Зокрема, відповідно до п. 3 резолютивної частини вказаної постанови, її копія направляється сторонам виконавчого провадження та органу, що видав виконавчий документ.

Так, звертаючись до суду із вказаною скаргою заявник зокрема, вказуючи на неправомірність дій державно виконавця, зазначав, що ним постанова про відкриття виконавчого провадження їй як стороні виконавчого відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не була надіслана рекомендованим листом й відповідно вона взагалі не знала про примусове виконання рішення та стягнення з неї суми боргу.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

При цьому, відповідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Крім того, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Разом з тим, державним виконавцем в розумінні положень ст. ст.. 10, 60 ЦПК України не надано суду належним та допустимих доказів на підтвердження того факту, що оскаржувана постанова про відкриття провадження від 29 травня 2014 року відповідно до вимог ст. ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження», була направлена заявнику рекомендованим повідомленням у строки, визначені законом як супровідним листом, так і супровідним листом з рекомендованим відправленням, й відповідно на вимогу суду не надав матеріалів виконавчого провадження, а натомість подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати

державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, державним виконавцем також не надано суду відповідних доказів, які б вказували про наявність підстав для застосування норм ч 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо доводів скарги в частині наявності підстав для скасування постанови про відкриття провадження, то суд зазначає наступне.

Так, ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» визначено строки предявлення виконавчих документів до виконання, зокрема, у п. 2 ч. 1 вказаної статті зазначено, що інші виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Крім того, положеннями ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

При цьому, ч.ч. 1, 2 ст. 25 вказаного Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, виконавчий лист №2-93/2012 у цивільній справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення солідарно з них заборгованості за кредитним договором № 2267 від 31 серпня 2007 року у розмірі 466 932 гривень 59 копійок на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та витрати по сплаті судового збору в розмір 1700 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, видано Першотравневим районним судом м. Чернівці 17 липня 2013 року та вказано про те, що строк предявлення виконавчого листа до виконання становить 1 рік й відповідно даний строк визначено до 8 травня 2014 року(а.с. 10).

При цьому, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови від 29 травня 2014 року, виконавчий лист стягнувачем предявлено до примусового виконання 29 травня 2014 року, тобто з пропуском встановленого положеннями ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строку для предявлення виконавчого листа до виконання й відповідно підстави для відкриття виконавчого провадження, ураховуючи вищевказане, у державного виконавця були відсутні.

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що стягував, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, відповідно до положень ст. 24 Закону України та норм цивільного процесуального кодексу України, скористався своїм правом на звернення до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання та судом приймалося відповідне рішення.

Так, відповідно до п.1. ч. 6. ст. 18. ЗУ «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначається строк пред'явлення виконавчого документа, та відповідно п.1.ч.1.ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», пропуск строку пред'явлення виконання виконавчого документа є підставою для відмови у відкритті виконавче провадження.

Крім того, положеннями ч. 2 ст. 387 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність визнання неправомірними дії державного виконавця Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ, які проявляються у незаконному відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-93/2012, виданим Першотравневим районним судом м. Чернівці у цивільній справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення солідарно з них заборгованості за кредитним договором № 2267 від 31 серпня 2007 року у розмірі 466 932 гривень 59 копійок на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та витрати по сплаті судового збору в розмір 1700 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, як такого що в розумінні положень ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» поданий з пропуском строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, суд виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, згідно якої у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 ), вважає за необхідне зобовязати державного виконавця в порядку положень п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» прийняти рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження у звязку із пропуском встановленого строку пред'явлення документів до виконання, надіславши на адресу стягувача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» копію відповідної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 11, 17, 22, 24, 25, 26, 31, 49, 83 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 208-210, 212, 293, 369, 383, 386-388 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 в частині відкриття виконавчого провадження від 29 травня 2014 року ВП №43507829 з примусового виконання виконавчого листа виданого 17 липня 2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Акціонерий комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості в сумі 466932 гривень 59 копійок та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 гривень.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 29 травня 2014 року ВП №43507829 з примусового виконання виконавчого листа виданого 17 липня 2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Акціонерий комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості в сумі 466932 гривень 59 копійок та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало