АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2158/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1356/16Головуючий у 1-й інстанції Прокоп"єва Ю.Б. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

При секретарі: Кальник А.М.

За участі: позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 березня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом. Зазначала, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 з 28 березня 1992 року по 30 грудня 2015 року, придбали автомобіль Nissan QASHQAI 2.0 SE CVT 4 WD, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який зареєстрували на чоловіка ОСОБА_3

У жовтні 2015 року відповідачем автомобіль було відчужено ОСОБА_4 без її згоди. Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу у формі довідки-рахунку № 192597 від 02 вересня 2015 року автомобіля Nissan QASHQAI 2.0 SE CVT 4 WD, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і застосувати двосторонню реституцію, припинити режим спільної сумісної власності та визнати частки у праві спільної власності щодо легкового автомобіля у розмірі по ? частині за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2015 року накладено забору на відчуження автомобіля NISSAN QASHQAI, номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_3, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2016 року роз'єднано у самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_2

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним залишено в даному провадженні у справі № 526/2158/15-ц (провадження № 2/526/964/2015).

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Управління Державної автомобільної Інспекції УМВС України в Полтавській області, Територіальний сервісний центр № 5345, Регіональний сервісний центр МВС в Полтавській області про припинення режиму спільної сумісної власності щодо легкового автомобіля виділено у самостійне провадження та передано до канцелярії суду для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині скасування двохсторонньої реституції залишено без розгляду.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа: Управління Державної автомобільної Інспекції УМВС України в Полтавській області, Територіальний сервісний центр № 5345, Регіональний сервісний центр МВС в Полтавській області про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу у формі довідки-рахунку Серія ААЕ № 192597 від 02.09.2015 року автомобіля NISSAN QASHQAI, номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_3, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. з кожного.

Рішення окремо від одного оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які в апеляційних скаргах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про відхилення апеляційних скарг з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 березня 1992 року по 30 грудня 2015 року.

Під час перебування у шлюбі за ОСОБА_3 09 листопада 2012 року зареєстрований автомобіль NISSAN QASHQAI, номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_3, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 за 234 195 грн., у тому числі ПДВ 20%, що еквівалентно 29300,00 доларам США за курсом 1 долар США =7,993, що підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля від 11 жовтня 2012 року.

З 03.09.2015 року даний автомобіль перереєстровано на ОСОБА_4

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що своєї згоди на відчуження автомобіля, який є спільним сумісним майном подружжя не давала, відповідач ОСОБА_4 був обізнаний про придбання автомобіля на спільні кошти подружжя ОСОБА_3, а, отже, мав з'ясувати повноваження ОСОБА_2 на вчинення таких дій.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивач своєї письмової згоди на продаж автомобіля не надавала, а відповідачі діяли недобросовісно, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Як встановлено судом, спірний автомобіль 09 листопад 2012 року зареєстровано на відповідача в період перебування у шлюбі із ОСОБА_2

Крім того, враховуючи те, що покупцем спірного автомобіля є ОСОБА_4, який перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а отже він не міг не знати, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідачі діяли недобросовісно.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016р. у справі за № 6-1912цс15, яку вірно застосував районний суд та яка відповідно до приписів ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами загальною юрисдикції.

Таким чином, відповідачами не надано належних та допустимих доказів того, що відчуження автомобіля здійснено в інтересах сім'ї, що є процесуальними обов'язками сторін відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України.

Крім того, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він вважає спірний автомобіль своїм особистим майном, що суперечить наведеним вище нормам Сімейного законодавства.

Боргові зобов'язання, які ніби-то існували між відповідачами з приводу придбання автомобіля NISSAN QASHQAI , також не підтверджені відповідними доказами, як і участь позивача в цих відносинах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо добросовісності набуття, на його думку, вказаного автомобіля висновків суду не спростовують.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :