Провадження № 2/161/708/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі - Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ Надра в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 02.10.2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 6М/2007/840-МК/34-Ю. Згідно даного кредитного договору банк надав позичальнику ОСОБА_3 кредит в сумі 35000 доларів США в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором. Факт отримання відповідачем ОСОБА_5 кредитних коштів підтверджується заявкою на видачу готівки № 806 від 02.10.2007 року. Відповідно до п. 2.1 Додаткового договору сторони домовилися змінити валюту змінити валюту виконання зобовязань за кредитним договором на національну грошову одиницю гривню. Розмір зобовязань позичальника по поверненню кредиту станом на день підписання додаткового договору складає 250296,87 грн. Відповідно до п. 1.1.3 Додаткового договору на період з 20 лютого до повного виконання боргових зобовязань та виключно за умов належного їх виконання, для розрахунку процентів за користування кредитом встановлюється пільгова процентна ставка 18,2 % річних. Вказана відсоткова ставка підлягає коригуванню протягом дії кредитного договору щоразу після перебігу кожного 12 календарного місяця, починаючи з дати укладення Додаткового договору, якщо інше не встановлене цим додатковим договором. Відповідно до п. 2.1.3 Додаткового кредитного договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється на рахунок банку згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною цього договору. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач ОСОБА_3 виконує неналежним чином, внаслідок чого станом на 10.07.2015 року у нього утворилася заборгованість в сумі 122009, 15 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 105785,81 грн.; заборгованість по відсотках 9798,13 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 6425,21 грн. В якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором 20.02.2013 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 1, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобовязань. Відповідно до п. 2.1.5.2 Додаткового договору банк має право вимагати від позичальника достроково виконати зобовязання по поверненню кредиту у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. Відповідач були надіслані претензїї про погашення усієї заборгованості за кредитним договором, проте ці вимоги банку відповідачами були проігноровані. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 6М/2007/840-МК/34Ю в сумі 122009,15 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_4 позов не визнав, суду пояснив, що дійсно відповідачка ОСОБА_4 є поручителем за кредитними зобовязаннями ОСОБА_3 Проте, позивач пропустив шестимісячний термін звернення з відповідною вимогою до поручителя. Так, черговий платіж відповідач ОСОБА_3 мав здійснити 15.01.2015 року, але платіж не здійснив. Саме з цієї дати у банка виникло право вимоги до поручителя, яке закінчилося 17.07.2015 року. Крім того, банком не дотримано досудовий порядок врегулювання даного спору. Відповідач ОСОБА_4 вимогу банку про дострокове погашення заборгованості не отримувала, доказів цього банк суду не надав. На день розгляду справи судом вказана банком заборгованість відповідачами не погашена. Просить суд у задоволенні позову відмовити за необгрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повно не зявився, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову суду не надав.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 02.10.2007 року між ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 6М/2007/840-МК/34-Ю (а.с. 8).

Згідно даного кредитного договору банк надав позичальнику ОСОБА_3 кредит в сумі 35000 доларів США в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_3 кредитних коштів підтверджується заявкою на видачу готівки № 806 від 02.10.2007 року (а.с. 9).

14.10.2010 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір № 1.

Відповідно до п. 2.1 Додаткового договору сторони домовилися змінити валюту змінити валюту виконання зобовязань за кредитним договором на національну грошову одиницю гривню. Розмір зобовязань позичальника по поверненню кредиту станом на день підписання додаткового договору складає 250296,87 грн.

Відповідно до п. 1.1.3 Додаткового договору на період з 20 лютого до повного виконання боргових зобовязань та виключно за умов належного їх виконання, для розрахунку процентів за користування кредитом встановлюється пільгова процентна ставка 18,2 % річних. Вказана відсоткова ставка підлягає коригуванню протягом дії кредитного договору щоразу після перебігу кожного 12 календарного місяця, починаючи з дати укладення Додаткового договору, якщо інше не встановлене цим додатковим договором.

Згідно з п. 2.1.3 Додаткового кредитного договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється на рахунок банку згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною цього договору.

20.02.2013 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено Додатковий договір № 2 до Додаткової угоди № 1 від 14 жовтня 2010 року до Кредитного договору № 6М/2007/840-МК/34-Ю від 02.10.2007 року відповідно до якого термін дії кредитного договору було подовжено датою остаточного повернення кредиту встановлено 02 жовтня 2015 року (а.с. 10-14).

Крім того, 20.02.2013 року в якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором 20.02.2013 року між позивачем ПАТ КБ «Надра» та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 1, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобовязань (а.с. 15-17).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_3 свої зобовязання щодо повернення позивачу належних до сплати коштів у передбачений кредитним договором термін не виконував, внаслідок чого станом на 10.07.2015 року у нього утворилася заборгованість в сумі 122009,15 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 105785,81 грн.; заборгованість по відсотках 9798,13 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 6425,21 грн. (а.с. 18-19).

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Як роз'яснено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Умовами додаткового договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов»язань щодо повернення кредиту у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов»язань за кредитним договором (п. 2.1.5.2 додаткового договору).

15.07.2015 року ПАТ КБ «Надра» надіслало на адресу відповідачів претензію з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором № 6М/2007/840-МК/34-Ю від 02.10.2007 року протягом трьох днів з дня надіслання цієї претензії (а.с. 26-27).

Звертаючись 11.08.2015 року до суду з даним позовом ПАТ КБ «Надра» зазначало, що станом на 15 липня 2015 року відповідач ОСОБА_3 має прострочену заборгованість на суму 122009, 15 грн.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_3 має прострочену заборгованість, ПАТ КБ «Надра» у відповідності до п. 2.1.5.2 додаткового договору та ст.1050 ЦК України скористався своїм правом вимоги на дострокове повернення кредиту.

Заперечення представника відповідачки ОСОБА_4 про те, що позивач не набув право дострокової вимоги повернення кредиту, оскільки відповідна вимога банка не отримана відповідача суд до уваги не приймає з огляду на наступне. є безпідставними з наступних підстав.

Право на дострокове стягнення кредиту передбачено приписами ч. 2 ст.1050 ЦК України та п. 2.1.5.2 додаткового договору.

Матеріали справи не містять і представником позивача суду не дадано доказів отримання відповідачами досудової вимоги про дострокове повернення кредиту.

Проте, в судовому засіданні представником відповідачки ОСОБА_4 визнано, що відповідачі після отримання копії позовної заяви і на день винесення судом даного рішення не сплатили прострочену заборгованість. Таким чином, представником відповідачки ОСОБА_4В не спростовано право позивача на дострокове повернення кредиту.

Що стосується доводів представника відповідачки ОСОБА_6 щодо пропуску банком шестимісячного строку для звернення з вимогою до поручителя, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Зі змісту договору поруки вбачається, що строк її дії сторонами визначено «до повного виконання боржником зобов»язань за кредитним договором», а тому згідно з вимогами вказаних вище норм матеріального права порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя.

Як встановлено судом сторони дійшли згоди щодо зміни строку виконання основного зобов'язання - продовження до 02 жовтня 2015 року.

З позовом до суду про стягнення кредитної заборгованості з боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 банк звернувся 11.08.2015 року.

Таким чином, встановлений законом строк для звернення з вимогою про погашення заборгованості до поручителя ОСОБА_4 позивачем не пропущено.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За даною категорію справ на час звернення до суду з позовною заявою позивач був звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідачів.

На підставі ст.ст.526, 553, 554, 543, 554, 559, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 6М/2007/840-МК/34Ю в сумі 122009 (сто двадцять дві тисячі девять) грн.15 коп.

Стягнути зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 610 (шістсот десять) грн. 05 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_7