Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/67/16-ц
Провадження по справі 2/281/57/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Денисюк І.І.,

секретаря судового засідання Островської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Лугини цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем 26.10.2011 договору банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Однак, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 30.11.2015 року має прострочену заборгованість в сумі 14785,76 гривень.

Представник позивача надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач надав суду заперечення, в якому просив суд позовні вимоги у частині стягнення штрафу та процентної складової відмовити, розгляд справи просив проводити без його участі, решта позовних вимог визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк зобовязаний надати кредит позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами 26.10.2011 кредитного договору б/н банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов'язання, надавши відповідачу кредит в сумі 5000,00 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з п. 1.1.2.7 умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Відповідно до п.1.1.5.21 умов та правил надання банківських послуг, у разі неповернення кредиту в термін, зазначений графіком погашення кредиту, процентів та винагороди, заборгованість в частині своєчасно не сплаченої суми кредиту вважається простроченою і на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться відповідно з розміром, встановленим в заяві на приєднання до даного договору для процентів, з дня виникнення простроченої заборгованості.

На підставі п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

В силу положень п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.11.2015 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 14785,76 гривень, з яких:

- 7359,59 гривень - заборгованість за кредитом;

- 5262,22 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 983,68 гривень - заборгованість по пені та комісії;

- 500,00 гривень - штраф (фіксована частина);

- 680,27 гривень - штраф (процентна складова).

Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, пенею та комісії за користування кредитом відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.

Однак, на думку суду, не підлягають задоволенню стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500,00 гривень та в розмірі 680,27 гривень - штраф (процентна складова), виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідачів цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов'язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням ст. 61 Конституції України, а тому вимоги банку про стягнення штрафу не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі, пропорційно до задоволених вимог ( 92%).

Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 10, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,Жи томирської обл., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 13605 (тринадцять тисяч шістсот пять) гривень 49 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом 7359,59 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 5262,22 гривень, заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом 983,68 гривень та судовий збір в сумі 1268 (одна тисяча двісті шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області.

Суддя І.І. Денисюк