АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/1212/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 22-ц/789/214/16 Доповідач - Фащевська Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Щавурська Н. Б., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І. Представника ПАТ КБ "Приватбанк" Кивелюк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Бережанського районного суду від 24 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору від 11.11.2009 року в сумі 9724,59 грн., в тому числі 1954,73 грн. заборгованості по кредиту, 5150,59 грн. заборгованості по процентах, 1680,0 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу, 439,27 грн. штраф(процентна складова), а також судові витрати в сумі 243, 60 грн.

Позивач вказав, що 11.11.2009 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір), на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 25 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на зазначені обставини та неналежне виконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором, позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Бережанського районного суду від 24.11.2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, посилаючись на те, що воно суперечить вимогам матеріального та процесуального права, а тому просив скасувати рішення Бережанського районного суду від 24 листопада 2015 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, уточнивши вимоги про стягнення суми в розмірі 1680 грн., зазначивши її як суму комісії.

Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, заяв про відкладення справи від відповідача не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 74 ЦПК України, колегія вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що банком не представлено належних доказів укладення кредитного договору з ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та встановленим обставинам по справі. А тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ЦПК України.

Так, судом встановлено, що 11 листопада 2009 року ОСОБА_2 подав до ПАТ «Приватбанк» «Анкету заяву», в якій вказав бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна» «55 днів пільгового періоду» в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячною комісією 0 %.

В анкеті-заяві про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України) було вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг та зазначено номер платіжної картки -№ НОМЕР_1.

11.11.2009 року вказана анкета-заява отримана банком.

Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти "Кредитка Універсальна" 55 днів пільгового періоду вбачається, що ОСОБА_2 з фінансовими умовами надання платіжної картки "Кредитка Універсальна" на 55 днів пільгового періоду і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений, що стверджується його підписом на Довідці.

Згідно із заявою, відповідач ознайомлений та згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які разом із заявою боржника складають між сторонами договір про надання банківських послуг.

Крім того, факт укладення кредитного договору стверджується Умовами і правилами надання банківських послуг.

На підставі зазначеного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 2,5 % місячних на суму залишку заборгованості за кредитом.

11.11.2009 року відповідач отримав кредитку за № НОМЕР_1, де зазначено строк її дії -до 06.2013 рік.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема на підставі договорів.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

За змістом пунктів 3.1, 3.2, 3.3 Умов і правил надання банківських послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Крім того, пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини колегія суддів вважає, що між сторонами по справі було укладено договір надання банківських послуг, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 2,5 % місячних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 11.11.2009 року користувався кредитними коштами і оплачував платежі в рахунок погашення кредиту. Згідно із виписки за рахунком боржника, наданої банком, останнє погашення заборгованості за кредитом відповідачем здійснено 10.02.2010 року, 21.11.2009 року, 23.03.2013 року, 16.07.2012 року. Станом на 31.07.2015 року у боржника виникла прострочена заборгованість в сумі 9724,59 грн., в тому числі 1954,73 грн. заборгованості по кредиту, 5150,59 грн. заборгованості по процентах, 1680,0 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу, 439,27 грн. штраф(процентна складова).

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 11.11.2009 року, поданій позивачем у апеляційну інстанцію, пояснень представника банку вбачається, що пеня по даному договору не нараховувалась, а сума 1680 грн. є комісією за період з 05.02.2013 року по 31.07.2015 року.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. ст. 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Пунктом 5.7 "Правил користування платіжною карткою", п.5.2 "Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому в разі невиконання боржником своїх боргових обов'язків за цим договором.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги є як направлення/вручення вимог про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення позову.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Стаття 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачає, що комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операція

Судом встановлено, що відповідно до умов Анкети-заяви відповідача, п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, у разі порушення за грошовими зобов'язаннями позичальник зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Згідно п.5.5.1 розділу 11 Умов і правил надання банківських послуг, за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань боржник сплачує проценти по підвищеній ставці або додаткову комісію, розміри якої визначаються Тарифами.

Згідно умов Тарифу і порядку погашення кредиту встановлено щомісячну комісію за кредитне обслуговування в розмірі 50 грн.

Згідно Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитна Універсальна" 55 днів пільгового періоду за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня, яка складається із пені 1( базова процентна ставка за договором -30%) 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту;) та пені 2, яка складається з 1% від заборгованості але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць при наявності простроченого кредиту або процентам.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в нього перед ПАТ КБ «ПриватБанк» утворилася заборгованість в сумі 9724,59 грн., в тому числі 1954,73 грн. заборгованості по кредиту, 5150,59 грн. заборгованості по процентах, 1680,0 грн. заборгованості по комісії, 500 грн. штрафу, 439,27 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. ст.256,257,253,261,264,267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а що до повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дні місяця дії картки (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14).

Судом встановлено, що строк дій кредитної карти - останній день червня 2013 року.

Отже, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України колегія виходить з того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" скористалось правом на захист своїх порушених прав у спосіб, передбачений законодавством України, звернувшись з позовом до суду, а тому його вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягають задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору від 11.11.2009 року в сумі 9724,59, з яких 1954,73 грн. заборгованості по кредиту, 5150,59 грн. заборгованості по процентах, 1680,0 грн. заборгованості по комісії, 500 грн. штрафу, 439,27 грн. штраф (процентна складова), судові витрати 243, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"задовольнити.

Рішення Бережанського районного суду від 24 листопада 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору від 11.11.2009 року в сумі 9724,59, з яких 1954,73 грн. заборгованості по кредиту, 5150,59 грн. заборгованості по процентах, 1680,0 грн. заборгованості по комісії, 500 грн. штрафу, 439,27 грн. штраф(процентна складова), судові витрати 243, 60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді М.В. Ходоровський

Н.Б. Щавурська