ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
29 лютого 2016 року Новотроїцький районний суд
в складі головуючого судді Соляник Н. І.
з участю секретаря - Овсяннікової Т.М
представника позивача-адвоката: Калімбет Т.А.
відповідачів 1,2: не з'явилися;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новотроїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання договору купівлі - продажу автомобіля - недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння і визнання права власності на рухоме майно, -
Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, вказуючи на те, що з 02 жовтня 2009 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, який зареєстрований відділом РАЦС Новотроїцького РУЮ Херсонської області, актовий запис №62. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. 03.08.2015 року рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області, шлюб розірвано. До укладення шлюбу з відповідачем вона мала своє особисте майно: (магнітофон 2003 року, вартістю 448 грн.; перебійник для коп'ютера (источник БП PowerMust PM-800 VA)-2007 року, вартістю 344,40 грн.; фотоапарат «Самсунг» - 2008 року, вартістю 1200 грн.; перфоратор - 2008 року, вартістю 1000 грн.; пральну машинку «Малютка» - 2008 року, вартістю 700 грн.; пральну машину автомат - серпень 2009 року, вартістю 200 грн.; принтер - 2008 року, вартістю 495 грн.; кабель до принтера - 2008 року, вартістю 10 грн. На загальну суму 4397,40 грн.), яке відповідач - 1 продав без її згоди та яке вона просить повернути.
Позивачка та її представник-адвокат позов підтримали, просили задовольнити його в повному обсязі і підтвердили, що все майно, яке знаходилося у спільній сумісній власності подружжя відповідач продав. Просили визнати договір купівлі - продажу автомобіля недійсним, витребувати його із чужого - незаконного володіння ОСОБА_4 та визнати право власності на рухоме майно за позивачкою.
Відповідачі 1,2 до судового засідання не з'явилися повторно, не повідомили про причини своєї неявки, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, а отже вважаються належним чином повідомлені. Суд вважає можливим, відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України, визнати причину неявки відповідачів 1,2 неповажною і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою позивача.
Свідки на стороні позивача: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердили, вони є близькими родичами і сусідами позивачки та знають, що позивачка мала у своїй особистій власності майно, що залишилося від попереднього шлюбу та майно, що придбане в період шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 Сім'я мала трьох неповнолітніх дітей. Відповідач працювати не бажав. Позивачка змушена була їхати на заробітки до Росії. Відповідач вживав алкогольні напої. Все наявне майно розпродав в тому числі і автомобіль і виручені кошти витратив на придбання алкогольних напоїв. Дітей зачиняв в будинку без їжі. Був такий факт, що найменша дівчинка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, одного разу о 2-й годині ночі вилізла через вікно і пішла до бабусі на інший кінець селища. Позивачка знаходилася на заробітках з вересня 2014 року по червень 2015 року. Зароблені гроші пересилала відповідачу для утримання дітей, але він все пропивав. Коли позивачка повернулася, то виявила відсутність всього майна, а також автомобіля, причіпа, скутера, мотоблока, та іншого. ОСОБА_9 неодноразово проводив бесіду із ОСОБА_3 на предмет, щоб не продавав майно так, як в нього є діти, яким це майно буде потрібне. Однак відповідач не звертав уваги на зауваження. Підтвердили відсутність всього майна в будинку ОСОБА_3.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи покази свідків, та доводи позивача в обґрунтування позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Дані відносини відносяться до цивільних, сімейних правовідносин і регулюються нормами цивільного-сімейного законодавства: ст.372 ЦК України; ст.60,65,69-72 Сімейного Кодексу України; п.22,23 Постанови № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року.
Згідно з положеннями ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За правилом, встановленим ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Суд погоджується із зазначеною позивачкою вартістю особистого майна в сумі 4397,40 гривень та вартістю майна, що знаходилося в спільній сумісній власності подружжя в сумі 115365 гривень на час розгляду справи.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 Постанови № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Згідно з рекомендаціями, наданими судам в п.23 вищевказаної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.
З пояснень свідків та письмових доказів, вбачається, що позивака до укладення шлюбу з відповідачем 1 мала своє особисте майно, зазначене в позові, яке відповідач продав без її згоди на загальну суму 4397,40 гривень. В зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, спірне майно, набуте позивачкою до укладення шлюбу, та продане відповідачем ОСОБА_3 без її згоди, є її особистою власністю та не підлягає поділу, а вартість проданого майна підлягає стягненню на її користь в сумі 4397,40 гривень.
Разом з тим, вимога позивачки в частині поділу автомобіля ВАЗ-2109, з відступленням від рівності часток подружжя, який ОСОБА_3 продав без її згоди громадянину ОСОБА_4, шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння, визнавши договір купівлі - продажу автомобіля, - недійсним та визнання права власності на рухоме майно, підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово.
Згідно роз'яснень, викладених у п. 30 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Так, з матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль ВАЗ-2109, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, придбаний 03.12.2013 року та зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 в період шлюбу сторін, що підтверджується листом Управління Державтоінспекції № 6503 від 03.11.2015 року та, який відчужений 24.07.2015 року іншому добросовісному набувачу ОСОБА_10, оскільки шлюб розірвано між дружинами лише 03.08.2015 року.
Позивачка не заперечує, що рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03.08.2015 року шлюб між ними розірвано та шлюбні відносини припинені, вони ведуть господарство окремо один від одного.
Як зазначено в ч.3 ст.65 СК України письмова згода другого подружжя подається лише в разі укладення договорів, що потребують нотаріального посвідчення та державної реєстрації, зважаючи на те, що угоди купівлі-продажу транспортних засобів не відносяться до такої категорії договорів, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для визнання недійсною угоди купівлі-продажу спірного автомобіля, укладеної між відповідачем 1 та відповідачем 2 та останній є добросовісним набувачем.
Оскільки позов задоволено часткового, то суд відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог і стягнути з відповідача 1 сплачений судовий збір в розмірі 487,20 гривень, 243,60 грн. та суму оплати оголошення у пресі в розмірі 420,00 гривень, на користь позивача.
На підставі зазначеного ст.372 ЦК України; ст.60,65,69-72 Сімейного Кодексу України; п.22,23 Постанови № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року і керуючись ст.ст. 7,15,16,10,60,61,88,209,213-218, 223, 224 ЦПКУкраїни, -
Позов ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання договору купівлі - продажу автомобіля - недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння і визнання права власності на рухоме майно - задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Сторони можуть ознайомитися з повним рішенням 04 березня 2016 року в приміщенні Новотроїцького районного суду Херсонської області.
Рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яку він подає протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення до суду, який ухвалив заочне рішення.

На рішення протягом десяти днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Херсонської області через Новотроїцький районний суд Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення вище зазначених строків, а якщо подана апеляційна скарга і рішення не скасоване після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя (підпис) Н.І. Соляник

З оригіналом згідно.

Суддя Новотроїцького районного суду

Херсонської області Н.І. Соляник