АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3853/16 Справа № 173/2405/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Петрюк Т. М. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року до суду звернулась ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є спадкоємцем за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове нерухоме майно, яке розміщене у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області.

Позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса сьомої Криворізької нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку для прийняття спадщини, що й стало підставою звернення до суду.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована у АДРЕСА_1 (а.с.6).

Син позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та витягом з реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження(а.с.5,8).

З листа в.о. завідувача Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою від 27 листопада 2015 року № 1828/02-14 убачається, що у цей день нотаріальною конторою було отримано заяву позивача про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, яка долучена до раніше заведеної спадкової справи № 395/2015 року.

Оскільки заява позивача була складена з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тобто справжність підпису на заяві про прийняття спадщини не засвідчена, нотаріусом запропоновано ОСОБА_3 з'явитися до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори з питань оформлення спадщини (а.с.9).

Зазначене повідомлення згідно поштового штемпеля на конверті, було направлено позивачу 01 грудня 2015 року, тобто, після закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с.9, на звороті).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 грудня 2015 року державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_3 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_4, оскільки спадкоємець пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.10).

За змістом ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Встановивши, що позивач, виявивши бажання прийняти спадщину після смерті сина, у межах шестимісячного строку направила до нотаріальної контори заяву, яка не була оформлена належним чином, та що повідомлення про невідповідність заяви вимогам Порядку направлено позивачу вже після закінчення встановленого законом строку, а також, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом саме з підстав пропуску строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та захистив право позивача у обраний нею спосіб.

Оскільки ОСОБА_2 є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, та враховуючи, що письмової згоди на прийняття спадщини позивачем ОСОБА_3 відповідно до ч.2 ст. 1272 ЦК України не надавала, позивач правильно зазначила її відповідачем у справі.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не витребував та не дослідив матеріали спадкової справи, у зв'язку з чим безпідставно вважав доведеною обставину направлення неналежно оформленої заяви нотаріусу саме позивачем ОСОБА_3, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків суду, які ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Крім того, факт звернення позивача до нотаріальної контори із заявою, яка не відповідала вимогам Порядку, у судовому засіданні відповідачем не заперечувався.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на невірно обраний позивачем спосіб захисту свого права, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, виходячи з положень ч.1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильне по суті рішення суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування рішення, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді