Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2016 Справа №607/15947/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Субчак Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25 квітня 2008 року останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачу кредит та відсотки в порядку і в терміни, встановленні договором, однак не виконує взятих на себе зобовязань щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків у результаті чого виникла заборгованість в сумі 17789,78 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.

25 січня 2016 року представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 26 травня 2008 року у розмірі 19081,20 грн.

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Щодо позовних вимог заперечує повністю. Окрім цього, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності до виниклих між сторонами правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процессу технічними засобами.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. Згідно даного договору ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Рішенням Загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриваБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК», про що свідчить статут ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Як вбачається із Анкети-заяви позичальника від 25 квітня 2008 року, у ній зазначені реквізити клієнта, адреса, дата укладення заяви, відомості про його фінансовий стан. В анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_2 надається кредитна картка з валютою гривня, кредитний ліміт 10 000,00 грн., базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів у році. У полі «термін дії картки» не зазначено будь-якої інформації.

Пунктом 4.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п.5.6. Правил користування платіжною карткою (надалі Правила), боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в Банку, в тому числі з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. За несвоєчасне виконання боргових обовязків (використання простроченого кредиту та овердрафту) власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами (п.5.5.1. Правил). У п.6.5 Правил зазначено, що позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту та відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не виконував належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2011 року (справа №2-1109/11) з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за договором від 26 травня 2008 року в розмірі 14 893,68 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25 квітня 2008 року, станом на 31 липня 2015 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 31 360,14 грн., яка складається з: 7 685,68 грн. сума заборгованості за кредитом; 20 107,62 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 566,84 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 823,32 грн. штраф (процентна складова).

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26 травня 2008 року, який приєднано позивачем до уточнених позовних вимог, станом на 31 грудня 2015 року ОСОБА_2 має загальну заборгованість у розмірі 32 590,06 грн., яка складається з: 7 685,68 грн. сума заборгованості за кредитом; 21 087,54 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 816,84 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 884,82 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Визначення поняття «зобовязання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України).

Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до п.5.4. розділу ІІ Правил користування платіжною карткою Умов та Правил надання банківських послуг, строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Як зазначено у п.3.1.1. розділу ІІ Правил користування платіжною карткою Умов та Правил надання банківських послуг, строк дії картки зазначений на її лицевій стороні та вона дійсна до останнього календарного дня, вказаного на ній місяця.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (ст.253 ЦК України).

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Відповідно до частин 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставоюдля відмови у позові.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Із розрахунку заборгованості, що наданий представником позивача, слідує, що зобовязання по погашенню кредиту ОСОБА_2 припинив виконувати ще у липні 2009 року та після постановлення судом рішення від 10 лютого 2011 року (справа №2-1109/11) жодного платежу на погашення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та інших платежів ним не здійснено. При цьому суд не бере до уваги суму оплати, яка відображена в розрахунках заборгованості в розмірі 46,18 грн. від 11 лютого 2015 року, на підтвердження того, що має місце переривання строку позовної давності, оскільки відповідач такі обставини заперечує, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що ці кошти внесені безпосередньо ОСОБА_2 на виконання ним своїх договірних зобовязань перед банком.

Таким чином, з часу винесення судом рішення про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості від 10 лютого 2011 року (справа №2-1109/11) та першого невнесеного відповідачем платежу в рахунок кредиту до дня подання позовної заяви минуло більше трьох років.

Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» з першого невнесеного відповідачем платежу в рахунок кредиту було відомо про порушення зі сторони відповідача взятих на себе зобовязань і тоді у позивача виникло право на звернення з позовом до суду, однак у період з 11 лютого 2011 року по 23 вересня 2015 року банком не предявлялося вимог про стягнення боргу з ОСОБА_2

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» подано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 24 вересня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленогост.257 ЦК України.

На підставі вищевикладеного та зважаючи на те, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, а відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, суд вважає, що є підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності, а тому відмовляє у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст.88, 209, 213-215, 217, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська