Справа № 303/6998/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і ОСОБА_1,

при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 30 листопада 2015 р. за скаргою публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на дії і рішення державного виконавця, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (надалі Банк) звернулося у суд зі скаргою, у якій просило визнати рішення старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 (надалі ДВС) про закінчення виконавчого провадження № 47475055 неправомірним, а постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 47475055 від 19.06.15 р. незаконною і скасувати її.

На обґрунтування зазначало, що 30.12.14 р. Мукачівський міськрайонний суд ухвалив рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь Банку 3536.54 доларів США (еквівалентно 45764.57 грн.) кредитної заборгованості та 467.64 грн. судового збору. На підставі цього рішення 05.03.15 р. Мукачівським міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 47475055, який пред'явлено для примусового виконання до ДВС.

19.06.15 р. ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Приймаючи цю постанову державний виконавець виходив із того, що сума боргу боржником сплачена в повному обсязі. Однак, під час ознайомленням із матеріалами виконавчого провадження було зясовано, що отримувачем цих коштів є сам ОСОБА_2

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30.11.15 р. скаргу задоволено (а.с.15-17).

ОСОБА_2Д просить скасувати цю ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні скарги. Доводить про неправильне застосування судом норм матеріального права. Указує, що на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30.12.14 р. (справа № 303/7318/14-ц) у добровільному порядку звернувся до Банку щодо сплати присудженої суми боргу. Працівники Банку з метою виконання рішення суду відкрили на його імя рахунок № 206. На цей рахунок через іншу банківську установу (ПАТ «Авант-Банк») провів два платежі на суму 37000 грн. та на 8770 грн. і таким чином здійснив оплату на загальну суму 45770, чим повністю виконав рішення суду; суди першої та апеляційної у справі № 297/3224/14-ц також дійшли висновку про те, що ним проведено платежі в сумі 45770 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що платником та одержувачем коштів за квитанціями від 24.03.15 р. № ПН498737 та від 25.03.15 р. № ПН 500442 є одна і та ж особа, а саме: ОСОБА_2, тобто боржник, а державний виконавець діяв із порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала залишенню без змін, із таких мотивів.

Згідно з положеннями ст.ст. 383 ч.1, 385 ч.1 ЦПК України, на які як на правову підставу посилається заявник, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Тобто, предметом звернення до суду є рішення, дія або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Як видно з матеріалів справи, постановою ДВС від 19.06.15 р. виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 2/303/3884/14, виданого 05.03.15 р. Мукачівським міськрайонним судом, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованості в розмірі 46222.21 грн. на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» закінчено. ДВС у цій постанові встановлено, що згідно з квитанціями № ПН498737 від 24.03.15 р. і № ПН500442 від 25.03.15 р. у ПАТ «Авант-Банк» сума боргу боржником за виконавчим документом сплачена в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а частиною 2 цієї статті передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За приписами частин 1, 2 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з вимогами ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

ДВС не перевірено, чи виконано боржником рішення суду в справі N 303/7318/14-ц, а тому винесення оскаржуваної постанови без учинення необхідних виконавчих дій державним виконавцем (зокрема, передбачених ст. 45 ч.1. ч.2 Закону «Про виконавче провадження»), свідчить про необґрунтованість закінчення виконавчого провадження з підстав п.8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи ОСОБА_2 про те, що на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30.12.14 р. у справі за № 303/7318/14-ц звертався до Банку щодо сплати присудженої суми боргу та працівники Банку з метою виконання рішення суду відкрили на його імя рахунок № 206, на який він через іншу банківську установу (ПАТ «Авант-Банк») провів два платежі на суми 37000 грн. і 8770 грн., не заслуговують на увагу як повне виконання рішення суду за виконавчим листом № 2/303/3884/14, виданим 05.03.15 р. Мукачівським міськрайонним судом, оскільки ДВС не встановлено фактичного виконання у повному обсязі рішення суду як це передбачено ч.ч.1, 2 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження».

Твердження ОСОБА_2, що суди першої та апеляційної інстанції у своїх рішеннях у справі № 297/3224/14-ц також прийшли до висновку про сплату ним суми 45770 грн., не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали, позаяк у наданій ОСОБА_2 ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 07.10.15 р. ідеться лише про факт призначення платежу в банківських квитанціях.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону. Підстав для її скасування або зміни немає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2. Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 30 листопада 2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: