РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/237/16-ц

Провадження № 2/700/135/16

07 квітня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Кравець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог пояснили, що 07.07.2006 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» і ОСОБА_2 уклали кредитний договір № DNH4KP50800392 згідно якого ПАТ КБ «Приват Банк» надав кредит ОСОБА_2 розмірі 1483 грн.25 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08.% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач зобовязувалась здіснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки визначені договором. Однак відповідач своїх зобовязань за вказаним договором не виконала суму боргу не погасила, плату за користування кредитом щомісячно не сплачувала, в результаті чого має прострочену заборгованість за кредитом станом на 23.02.2016 року 38559 грн.58 коп..

Враховуючи вищевикладене просять стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 38559 грн.58 коп. та судовий збір в розмірі 1378 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але звернувся з заявою в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу без їхньої участі.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що дійсно в 2006 році при купівлі цифрової фотокамери та картки памяті до неї їй було надано кредит у сумі 1483 грн. строком на 15 місяців до 08.10.2007 року. Даний кредит нею повністю виплачено в установлені строки. Платіжні документи про оплату кредиту нею тривалий час зберігається, але за спливом досить тривалого часу на даний час відсутні.

Вважає позовом необґрунтованим, так як в разі несплати нею, за твердженням позивача, отриманої суми кредиту у позивача були б всі підстави звернутися до суду з позовом ще у жовтні 2007 року, коли закінчився строк договору.

Просить до даних позовних вимог застосувати строк позовної давності і в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач вказує, що 07.07.2006 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» і ОСОБА_2 уклали кредитний договір № DNH4KP50800392 згідно якого ПАТ КБ «Приват Банк» надав кредит ОСОБА_2 розмірі 1483 грн.25 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08.% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно твердження позивача, свої обовязки по договору вони виконали повністю, а відповідач ухиляється від виконання умов договору та допустила заборгованість по сплаті кредиту та відсотків, станом на 23.02.2016 року 38559 грн.58 коп., яка складається з 1452 грн.28 коп. заборгованості за кредитом; 9901 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом; 24892 грн. 94 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; штраф (фіксована частина)- 500 грн.; штраф (процентна складова) 1812 грн.36 коп.

Як встановлено судом дійсно ПАТ КБ «Приват Банк» надав ОСОБА_2 строковий кредит в сумі 1483 грн.30 коп. строком на 15 місяців, відсоткова ставка 2.09% в місяць на купівлю товарів народного споживання, а саме цифрової фотокамери SONY Cybershot DSC-S600 та карти памяті SONY VSM-M512S. Таким чином строк дії кредиту закінчується 08 жовтня 2007 року.

З розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP50800392 від 07.07.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2, станом на 23.02.2016 року вбачається, що остання банківська операція по договору кредиту була здійснена у вересні 2007 році та з цього часу позивач припинив нарахування кредиту та відсотків за користування ним.

Зазначені обставини свідчать про те, що право позивача на належне виконання зобовязань почало порушуватись ще у 2007 році про що банку не могло не бути відомо. Тобто, з моменту порушення прав позивача пройшло більше девяти років.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Позивач сам же посилається та те, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, таким чином права позивача порушені. Як вбачається зобовязання не виконується з 2007 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Проводячи нарахування по картковому кредиту банк фіксував наявність порушення зобовязань, про що свідчить розрахунок заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України, передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Під час розгляду даної справи відповідачем, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, зроблено заяву про застосування строку позовної давності та відмови у задоволенні позову у звязку з її пропуском позивачем.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що на час звернення позивача до суду за захистом своїх прав загальний строк позовної давності для звернення до суду сплинув, доказів поважності його пропуску стороною позивача не надано, заяву про визнання поважним пропуск строку до суду не надійшли. З розрахунку вбачається, що позивачем 18.06.2015 року зменшену суму заборгованості за кредитом, але не надано будь-яких доказів на підтвердження та пояснення цього, будь-які дані про сплату відповідачем якої-небудь суми на погашення кредиту відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає у звязку зі спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст.60,256, 261, 267, 526, ч.3 ст.551, 1054, 10561 Цивільного кодексу України, ст.ст. 15,15-1,30,62, 88, 202, 202-1, 203, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча -