АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2147/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 621/3163/15-ц ОСОБА_1
Категорія: сімейні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М., Карімової Л.В.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказала, що починаючи з 03.09.1993 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який за рішенням суду розірвано. Сторони мають дітей неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та перебуває на її утримані. Син є студентом Харківського автодорожнього технікуму, хворіє на бронхіальну астму, отже ОСОБА_3 змушена нести витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, оплачувати його проїзд до місця навчання, крім того витрачати кошти на підтримання нормального стану здоровя сина. Позивач не має офіційного працевлаштування, не отримує заробітної плати та регулярного доходу, що ставить її у скрутне матеріальне становище. В той час, відповідач має задовільний стан здоровя, офіційно працевлаштований, отримує стабільний заробіток, інших утриманців не має,однак, належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 не надає. На підставі викладеного, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що його постійним місцем проживання є саме квартира АДРЕСА_1. В селі ОСОБА_7 є дачний будинок, але для постійного проживання він не використовується, тому він вважає, що суд першої інстанції не правильно встановив, що він з позивачкою мешкають окремо.

Апелянт вказує, що фактично він проживає разом зі своїм сином однією сімєю та позивачкою в одній квартирі. Після їхнього розлучення з ОСОБА_3, матеріальне становище їхнього молодшого сина не погіршилось. Як до розлучення так і після розлучення з позивачкою, він повністю виконував та виконує свій батьківський та моральний обовязок щодо утримання їхнього сина.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що позивачем були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, встановлюється судом.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.1993 року, який за рішенням суду розірвано. Сторони мають дітей неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та перебуває на її утримані. Син є студентом Харківського автодорожнього технікуму, хворіє на бронхіальну астму. Позивач на теперішній час не працює. Згідно довідки ОСОБА_7 ТЕС від 15.01.2016 року № 22 вбачається, що ОСОБА_2 працює майстром та його середньомісячна заробітна плата складає 10186,98 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та встановлюючи розмір аліментів у розмірі 1/4 частка заробітної плит ( доходу), суд першої інстанції виходив з того, що відповідач офіційно працює, має постійний дохід, враховував його матеріальний стан та потреби неповнолітньої дитини. Крім цього, посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на той факт, що позивач звернулася з вказаним позовом до суду лише у звязку з тим, що він вирішив поділити спільне майно подружжя, судова колегія вважає безпідставним, оскільки обовязок утримувати неповнолітню дитину передбачений Сімейним кодексом України.

Такі висновки рішення суду підтверджені дослідженими з додержанням вимог цивільно-процесуального закону доказами, яким дана належна оцінка у сукупності з обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -