У Х В А Л А

11 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 8 жовтня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору припиненим,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києвіа від 7 травня 2015 року, залишеним без зміну хвалою Апеляцінйого суду м. Києва від 8 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Визнано припиненим іпотечний договір від 21 грудня 2007 року № 02-10/4195, укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розивтку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5, за яким в іпотеку передано чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 132,5 кв. м, житловою площею 82 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») порушується питання про скасування заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 8 жовтня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року та ухвалення нового судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ПАТ «Укрсоцбанк» посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2012 року, 24 квітня 2013 року, 21 жовтня 2015 року, 18 листопада та 27 січня 2016 року, постанови Судової палати у цивільних Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року та 8 квітня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що відбулась заміна основного боржника та іпотекодавець відмовився забезпечувати виконання зобов'язання новими боржниками, та в даному випадку іпотекодавець спадщину після смерті боржника не прийняла.

У рішенні колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2012 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було стягнення боргу за договором позики за первісним позовом та визнання правочину недійсним за зустрічним позовом.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було стягнення сплаченої суми грошових коштів та відсотків за договором кредиту за первісним позовом та визнання часток у кредитному зобов'язанні та внесення змін до кредитного договору за зустрічним позовом.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року та 27 січня 2016 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що як боржник за кредитним договором (основне зобов'язання), так й іпотекодавець (забезпечувальне зобов'язання) був однією і тією ж особою.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року, що надана заявником як приклад, якою судові рішення судів попередніх інстанцій скасовано, а справа передана на новий розгляд, не містить правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказує на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було стягнення боргу за договором позики за первісним позовом та визнання правочину недійсним за зустрічним позовом.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що оскільки кредитор пред'явив вимоги до спадкоємців поза межами зазначених строків, підставою для відмови кредитору у зверненні стягнення на спадкове іпотечне майно є саме ця обставина, а не факт неотримання спадкоємцями свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, теж відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору припиненим за заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 8 жовтня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк