АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернувся із позовом до відповідачів, на обґрунтування якого зазначив, що 09 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 19 046 доларів США зі сплатою 11 % річних за користування кредитом, терміном до 11 листопада 2013 року.

28 листопада 2006 року між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 57849, за яким остання поручилася перед Банком солідарно відповідати за виконання зобов'язання ОСОБА_1

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує зобов'язань за кредитним договором, тому, позивач просив стягнути на свою користь із відповідачів солідарно 621 908.22 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких 296 871.34 грн. заборгованості за тілом кредиту та 325 037.58 грн. заборгованості за відсотками та судові витрати покласти на відповідачів.(а.с.1-4)

Відповідачі проти позову заперечували, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що підвищення курсу долара призвело до фінансової неспроможності виконувати зобов'язання, а розрахунок заборгованості складений не вірно, не надані докази, які підтверджують частково сплачену заборгованість. Відповідачка ОСОБА_2 заявила про припинення поруки з підстав ч. 4 ст. 559 ЦК України. (а.с.47-49, 61-63)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. (а.с.77-80)

В апеляційній скарзі Банк посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов Банку. На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що суд не врахував обставин та доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову та дійшов помилкового висновку про відмову у його задоволенні. (а.с.82-84)

Особи, які беруть участь у справі, до суду не прибули, були повідомлені належним чином про що у справі є докази. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надіслали письмові заяви - заперечення проти скарги та просили розглядати справу за їх відсутності. Представник Банку - Стрикаль С.В. просив відкласти розгляд посилаючись на зайнятість в інших справах, проте доказів поважності причин неявки до суду не надав. (а.с.106-120)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 09 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 19 046 доларів США зі сплатою 11 % річних за користування кредитом, терміном до 11 листопада 2013 року. (а.с.5-16)

За розділом 1 цього Договору Банк зобов'язався надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) у іноземній валюті в вищеназваній сумі та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

За пунктом 1.3.3 Договору, нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства. При цьому проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору.

Відповідно до пункту 1.3.4 вищевказаного Договору, строк сплати процентів встановлено з 01 по 09 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту.

За пунктом 1.6 Договору, сторони погодили наступну черговість погашення заборгованості Позичальника: прострочені комісії, строкові комісії, прострочені проценти, строкові проценти, прострочена сума основного боргу, строкова сума основного боргу, штрафні санкції за Договором.

За розділом 4 цього Договору, Позичальник зобов'язувався використовувати кредит на зазначені у цьому Договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені Договором та на рахунок, вказаний в першому розділі даного Договору або достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти у випадках встановлених цим Договором.

Відповідно до пункту 10.9 вищевказаного Договору, Банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості Позичальника відповідно до вимог НБ України та умов Договору. У випадку наявності суперечок між Сторонами в якості письмових доказів невиконання зобов'язань Позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан, первинні документи (платіжні доручення Позичальника), дані балансу, надані Банком і т.д., якщо Позичальник не доведе недійсність наданих Банком документів або не надасть інших доказів виконання своїх зобов'язань за Договором.

Таким чином, сторони погодили порядок повернення кредитних коштів та сплати процентів, при цьому умовами Договору не передбачено графіку погашення кредиту або сплати щомісячних фіксованих платежів за тілом кредиту.

Цими ж умовами передбачений й обов'язок Позичальника довести погашення заборгованості перед Банком наданням платіжних документів.

Цих обставин, підписання договору кредиту і отримання у кредит коштів у вищезазначеній сумі та право надавати кредит у доларах США ОСОБА_1 не заперечував і подавши заперечення проти позову в суді першої інстанції мав можливість, проте не заявляв про застосування пропуску строку Банком позовної давності (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України) по погашенню заборгованості, сплаті процентів, платежі по яким згідно до п. 1.3.4 Договору мали б здійснюватись щомісячно.

На стадії апеляційного розгляду справи суд апеляційної інстанції не вправі приймати та розглядати заяву боржника про застосування строку позовної давності як підставу відмови в позові про що йдеться і в правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15 та з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

При цьому доказів погашення заборгованості, як це передбачено пунктом 10.9 кредитного Договору та положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 до суду не надав, не встановлено таких і в судовому засіданні.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у т.ч. за кредитним договором № 0 від 09 листопада 2006 року із складенням Акту приймання-передачі. (а.с.25-29)

За таких обставин, колегія суддів відхилила доводи відповідачів про відсутність у ПАТ «Дельта Банк» прав кредитора за вищезазначеними договорами кредиту та поруки.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує зобов'язань за кредитним договором, наявність непогашеної заборгованості перед Банком не заперечував і в письмовій заяві поданій до суду першої інстанції, доказів погашення такої, у т.ч. частково, або власного розрахунку такої до суду не надав, клопотань про призначення судової експертизи в суді не заявляв.

Тому колегія суддів погодилась із розрахунком заборгованості виконаним позивачем в розмірі 621 908.22 грн., з яких 296 871.34 грн. заборгованості за тілом кредиту та 325 037.58 грн. заборгованості за відсотками. (а.с.24)

Наведені розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення боржником умов договору, і сплату ним коштів на виконання договору і часткове погашення заборгованості.

З такими умовами за кредитним договором погодився боржник ОСОБА_1 про що свідчіть його підпис.

Посилання ОСОБА_1 на фінансову кризу в Україні зріст курсу долара США, зниження платоспроможності боржника, не є істотною зміною обставин в розумінні положень ст. 652 ЦК України, оскільки ризик курсових коливань, фінансової кризи однаково несуть як боржник так і кредитор, тому не можуть бути визнані підставою для звільнення позичальника від обов'язку повернення грошей за кредитним договором.

ОСОБА_2 заявила про припинення поруки з підстав ч. 4 ст. 559 ЦК України про що до районного суду подала письмову заяву. (а.с.47-49)

Колегія суддів перевірила і погодилась із вказаними доводами та висновками районного суду про припинення поруки ОСОБА_2 за таких підстав.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53цс14, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

28 листопада 2006 року між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 57849, за яким остання поручилася перед Банком солідарно відповідати за виконання зобов'язання ОСОБА_1 (а.с.19-20)

За п.п. 3.2, 5.2 вищевказаного Договору поруки визначено, що порука залишається чинною до повного виконання Боржником Кредитного договору.

Зі змісту договору поруки вбачається, що строк її припинення не встановлено, тому, згідно з вимогами вищезазначених норм матеріального права, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки строк виконання зобов'язання за кредитом настав 11 листопада 2013 року тому право заявити вимогу до поручителя ОСОБА_2 Банк набув 12 листопада 2013 року і шестимісячний строк сплив 12 травня 2014 року. Із зазначеним позовом Банк звернувся до поручителя лише 11 серпня 2015 року про що свідчить штемпель на конверті поштового відправлення.

За таких обставин та зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, колегія суддів дійшла висновку про припинення поруки ОСОБА_2 з підстав ч. 4 ст. 559 ЦК України та відсутності підстав солідарної відповідальностіОСОБА_1 та ОСОБА_2

На час подання позову у серпні 2015 року позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ст. 88 ЦПК України із відповідача ОСОБА_1 на користь держави підлягають стягненню 3 654 грн. судового збору за розгляд справи районним судом, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () задовольнити частково і стягнути на його користь із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) заборгованість за кредитним договором від 09 листопада 2006 року № 0, 621 908 (шістсот двадцять одна тисяча дев'ятсот вісім) грн. 22 коп., з яких 296 871 (двісті дев'яносто шість тисяч вісімсот сімдесят одна) грн. 34 коп. заборгованості за тілом кредиту та 325 037 (триста двадцять п'ять тисяч тридцять сім) грн. 58 коп. заборгованості за відсотками.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь держави 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. судового збору за розгляд справи районним судом.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/5261/2016

Унікальний номер 753/15044/15-ц

Головуючий у першій інстанції - ЛужецькаО.Р.

Доповідач Левенець Б.Б.