Провадження № 2/369/785/16
УХВАЛА

Іменем України

08.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

за участю секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2012 року по справі №2-1821/12 визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру, загальною площею 107,7 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Станом на 07.05.2012 р. рішення суду набрало законної сили.

30.05.2012 р. Крюківщинська сільська рада ухвалила рішення №3/25, яким визнала права власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру, вирішила оформити та видати свідоцтво на закінчену будівництвом вищезазначену квартиру; зобовязала КП «БТІ Києво-Святошинської районної Київської області» зареєструвати право приватної власності на квартиру.

20.03.2013 року Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-а-540/12 рішення Крюківщинської сільської ради №3/29 зх: 30.05.2012 р. визнано незаконним та скасовано, а ухвалою Київського Апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 р. - залишено без змін.

Проте, 17 червня 2015 року на запит Києво-Святошинського районного Київської області позивачем отримано інформаційну довідку з державного реєстр речових прав на нерухоме майно, де міститься інформація про неодноразове відчуженої спірної квартири у період з 22.07.2015 р. по 17.06.2015 р. та внесення відповідних записів з до державного речових прав на нерухоме майно.

Тому просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної власності ОСОБА_3.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2012 року по справі №2-1821/12 визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру, загальною площею 107,7 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Станом на 07.05.2012 р. рішення суду набрало законної сили.

30.05.2012 р. Крюківщинська сільська рада ухвалила рішення №3/25, яким визнала права власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру, вирішила оформити та видати свідоцтво на закінчену будівництвом вищезазначену квартиру; зобовязала КП «БТІ Києво-Святошинської районної Київської області» зареєструвати право приватної власності на квартиру.

20.03.2013 року Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-а-540/12 рішення Крюківщинської сільської ради №3/29 вх. 30.05.2012 р. визнано незаконним та скасовано, а ухвалою Київського Апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 р. - залишено без змін.

Як вбачається з інформаційної довідки від 17 червня 2015 року з державного реєстр речових прав на нерухоме майно, де міститься інформація про неодноразове відчуження спірної квартири у період з 22.07.2015 р. по 17.06.2015 р. та внесення відповідних записів з до державного речових прав на нерухоме майно.

Окрім того, з інформаційної довідки з державного реєстр речових прав на нерухоме майно від 23.11.2015 року, вбачається, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3.

Таким чином вищевказані обставини свідчать про те, що за відсутності згоди позивача спірна квартира вже неодноразово відчужувалась та може бути у будь-який момент відчуджена на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі ухвалення його на користь позивача.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ч.2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася такою заявою, позовним вимогам.

Отже, у випадку невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тобто, з огляду на значність розміру ціни позову, належність на праві власності заявленого обєкта забезпечення позову саме відповідачу та те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення вимог ОСОБА_1, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача та забезпечити її позов.

Враховуючи вище наведене, керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, що зареєстрована на праві приватної власності ОСОБА_3.

Копію даної ухвали направити на виконання Реєстраційній службі Києво-Святошинського РУЮ Київської області.

Ухвала може бути предявлена до виконання протягом 1 року.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційного скарги протягом 5 днів з дня отримання ухвали особою, яка її оскаржує.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.Я.Волчко