АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/291/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 640/8560/15-ц Шмадченко С.І.
Категорія: право власності Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М., Піддубний Р.М.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова, Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання правочину удаваним, виключення майна з акту опису і арешту та визнання права власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності та виключення з опису і арешту майна, яку в ході судового розгляду справи уточнив та просив:

- визнати договір, укладений 06.12.2013 року у формі розписки між ним і ОСОБА_3 удаваним;

- визнати що 06.12.2013 року між ним і ОСОБА_3 вчинено правочин купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21130 д. н. НОМЕР_2;

- визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ 21130 д. н. НОМЕР_2, зареєстрований на ім'я ОСОБА_4 і виключити його з акту опису та арешту майна від 22 квітня 2015 року, складеного державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ярмоленком О.В. при примусовому виконанні виконавчого листа від 16.05.2011 р. про стягнення з ОСОБА_4 618750 грн. на користь держави в особі ДПІ у Київському районі м. Харкова.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що автомобіль ВАЗ 21130 д. н. НОМЕР_2 ним було 06.12.2013 року придбано у ОСОБА_3, яка володіла ним на підставі довіреності, виданої ОСОБА_6 19.04.2013 року, якому ОСОБА_4 04.08.2013 р. видала довіреність на право управління і розпорядження автомобілем з правом передоручення.

Виходячи з того, що ОСОБА_3 ним передано 06.12.2013 р. за придбаний автомобіль суму 30000 грн., про отримання якої нею видано власноручно розписку, вважає, що вони фактично вчинили договір купівлі продажу автомобіля, який він не зміг своєчасно оформити в органах ДАІ за браком у нього коштів, що є підставою для визнання за ним права власності і виключення автомобіля з акту опису майна.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2015 року у позові ОСОБА_2 про визнання права власності та виключення з опису і арешту майна відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання удаваним договору, укладеного 06.12.2013 року в формі розписки.

Не погодившись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким визнати договір укладений у формі розписки 06.12.2013 року між ОСОБА_3 та ним укладеним; визнати, що 06.12.2013 року між ним та ОСОБА_3 вчинено правочин купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21130 д. н. НОМЕР_2; визнати за ним право

власності на вищевказаний автомобіль; виключити з опису і арешту майна від 22.04.2015 року по виконавчому провадженню № ВП 28287639, виконавчий лист №2а-8444/10/2070 від 16.05.2011 року, автомобіль ВАЗ 21130 д. н. НОМЕР_2 та зняти з нього арешт.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що в даному випадку факт вчинення купівлі-продажу під час надання вказаних вище довіреностей, написання розписок підтверджується передачею ним коштів за вказаний автомобіль, передачу йому техпаспорту на нього, страхування ним та на його ім'я цивільно-правової відповідальності власників авто. Тобто є всі докази того, що він фактично вчинив купівлю-продаж автомобіля. Ці ж обставини були підтверджені у судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_7 та дослідженими документами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що позивачем були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

По справі достовірно встановлено, що спірним є автомобіль ВАЗ-21130 2005 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4

16.05.2011 р. Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави в особі ДПІ у Київському районі м. Харкова 618750,00 грн.

Із наданих матеріалів убачається, що виконавчий лист знаходиться на виконанні Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції, яким 17.02.2014 р. оголошувався розшук майна боржника ОСОБА_4

Після ухвалення Харківським окружним адміністративним судом рішення про стягнення з ОСОБА_4 618750,00 грн. на користь держави, нею 04.08.2011 р. видано на ім'я ОСОБА_6 довіреність на розпорядження спірним автомобілем з правом передоручення, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО.

ОСОБА_6 на підставі вказаної довіреності передоручив право розпоряджатись автомобілем ОСОБА_8 та ОСОБА_3 про що надав їм 19.04.2013 року довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу.

06.12.2013 року ОСОБА_3 отримала від позивача 30000 грн. за продажу автомобіля ВАЗ-21130 2005 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що свідчить розписка.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Право власності на автомобіль підлягає державній реєстрації що передбачено ст.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року, а також Наказом МВС України від 11.08.2010 року «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них».

Судова колегія погоджується з висновком районного суду, стосовно того, що відсутні підстави для визнання права власності на автомобіль за позивачем відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України, оскільки воно виникає лише з його реєстрацією, що передбачено законом.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні удаваним договору у формі розписки відповідає вимогам закону, суд правильно встановив, що розписка не є договором купівлі - продажу, оскільки не містить основних положень договору та не відповідає передбаченій формі.

Судова колегія також погоджується з висновком суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про виключення автомобіля з акту опису, оскільки відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» таке майно може бути виключено з акту опису і арешту майна за позовом його власника, яким не є позивач.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: