Дата документу 18.04.2016 Справа № 554/1248/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я Справа № 554/1248/16-ц

Іменем України Провадження № 2/554/1305/2016

18 квітня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі:

головуючого судді - Шевської О.І.,

при секретарі - Мальованій В.О.,

за участю сторін: позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а. с. 2- 3).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 вимоги позову підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання вимоги позовної визнав в повному обсязі.

Третя особа - представник ССД виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради - в судове засідання не з»явився по невідомим суду причинам, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити ( ст. 214 ЦПК України ).

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень ( ч. 3 ст. 10 , ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Так позивач заявляючи вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав серед підстав позову називає саме умисне ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов»язків, передбачене п. 2 ч. 1 ст. 164 ЦПК України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного спілкування.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов»язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка та відповідач з 30.07.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народилася дитина - дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 6). Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26.02.2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано ( а. с. 7). У відповідача з»явилася нова сім»я та діти у новому шлюбі і він перестав цікавитися життя доньки, піклуватися про її фізичний і духовний розвиток, перестав спілкуватися з дитиною, тобто перестав дбати про її нормальне самоусвідомлення, засвоєння загальновизнаних норм моралі, надання доступу до культурних та інших духовних цінностей ,так як це встановлено ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства».

У п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз»яснено, що позбавлення батьківських прав ( тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини та інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішити лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками.

З огляду на викладене, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов'язки в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ЗУ « Про охорону дитинства», ст.ст. 16, 164 СК України, ст.ст. 5, 10, 15, 60, 75-76, 88, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и л а:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом 10 днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення, або протягом 10 днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя О.І. Шевська