Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», яке діє через представника Лукянчука Артема Володимировича, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування») страхове відшкодування у розмірі 286 786,00 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 286 786,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «СК «Альфа Страхування», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст. 979 ЦК України договір страхування це письмова угода між сторонами, згідно з якою одна зі сторін (страховик) бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладено договір страхування.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Судами встановлено, що 21 червня 2013 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD, зокрема, його було застраховано і від незаконного заволодіння (крадіжка, грабіж, розбій).

07 квітня 2014 року належний позивачу автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TDбуло викрадено невстановленими особами, про що ОСОБА_4 своєчасно повідомив правоохоронні органи та страхову компанію.

У червні 2014 року позивач отримав лист від СК «Альфа Страхування» із повідомленням про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку із порушенням умов договору страхування від 21 червня 2013 року, а саме відмова вмотивована тим, що випадок підпадає під виключення зі страхових випадків; згідно з п. 4.3.8 частини II договору: «страховик не відшкодовує: збитки, пов'язані з викраденням ТЗ внаслідок крадіжки разом із ключами та/або реєстраційними документами, що були залишені у цьому ТЗ та/або передачі ключів, документів на ТЗ особами, що не мають права керувати ТЗ на законних підставах.

Колегія суддів вважає, що суди обґрунтовано вказали на безпідставність відмови страхувальника у виплаті страхового відшкодування, оскільки та обставина, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TDбуло залишено ОСОБА_4 в автомобілі і що воно було викрадене разом з автомобілем не відповідає дійсності, оскільки 30 липня 2014 року позивач здав це свідоцтво слідчому для долучення його, як речового доказу, до матеріалів кримінальної справи та отримав довідку слідчого, що засвідчує вказані обставини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення про задоволення позову, які відповідають вимогам статті 213 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур В.А. Нагорняк