Справа №587/157/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/441/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ТОВ АФ «Косівщинська» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задовольнити.

Зазначає, зокрема, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність систематичної несплати орендної плати та вини відповідача у порушенні зобов'язання, належним чином не застосував умови договору оренди землі щодо нарахування та виплати орендної плати позивачу за користування її земельною ділянкою, не врахував, що, виходячи з умов договору оренди землі, визначена сторонами в договорі сума орендної плати 1083,75 грн. не є остаточною, а є базовою. Остаточною сумою орендної плати, що підлягає виплаті щороку позивачу, необхідно вважати ту суму, яка буде визначена сторонами шляхом множення базової суми на індекси інфляції.

Суд не дав належної правової оцінки тому, що згідно укладеного між сторонами договору оренди землі, земельна ділянка передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно акту приймання передачі у грудні 2006 року, і з моменту передачі земельної ділянки в оренду фактично розпочалися відносини оренди між позивачем та відповідачем, користування земельною ділянкою. Відповідно, з моменту початку користування землею необхідно застосовувати до орендної плати індекси інфляції, як це передбачено умовами договору оренди та вказано в рекомендаціях Верховного Суду України (шляхом множення між собою річних індексів інфляції).

Суд дав невірну оцінку зміні розміру орендної плати протягом періоду дії договору оренди землі. В рішенні вказано, що умовами додаткового договору до спірного договору оренди землі було внесено зміни щодо розміру орендної плати (збільшено орендну плату з 442 грн. до 1083,75 грн.), проте судом не враховано, що після збільшення сторонами розміру орендної плати зобов'язання щодо обчислення розміру орендної плати за землю з урахуванням індексів інфляції залишилося в силі. Суд не взяв до уваги, що, як вбачається з умов договору оренди землі від 06 січня 2005 року та додаткового договору від 01 січня 2009 року, визначена сторонами орендна плата у сумі 1083,75 грн. не включає в себе індекси інфляції попередніх років.

В апеляційній скарзі ТОВ АФ «Косівщинська», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні його позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що передана ТОВ АФ «Косівщинська» земельна ділянка протягом 2013-2014 років використовувалась ТОВ «АВІС-УКРАЇНА», в звязку з чим ТОВ АФ «Косівщинська» має право на відшкодування упущеної вигоди, повернення сплаченої орендної плати за 2013 рік та розірвання договору оренди землі.

Є помилковими висновки суду про відсутність розрахунку витрат, оскільки в матеріалах справи є розрахунок упущеної вигоди, здійснений виходячи із площі земельної ділянки, що є обєктом спірного договору оренди землі, середніх показників по ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», зроблений із застосуванням показника рентабельності по сільськогосподарських культурах за 2013-2014 роки, а довідка відділу статистики у Сумському районі Головного управління статистики у Сумській області від 31 березня 2015 року №45-12-106ПІ містить інформацію про собівартість продукції, яка включає в себе витрати, які товариство несе у звязку з отриманням доходу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка підтримала свою апеляційну скаргу з мотивів, в ній викладених, та заперечує проти скарги іншої сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

14 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого Косівщинською сільською радою 24 січня 2000 року, вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,19 га, кадастровий номер 130050020, яка розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області.

06 січня 2005 року між нею та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого вона надала товариству у строкове платне користування вказану земельну ділянку. Договір оренди землі зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за №01.

Відповідно до п. 20 Договору, згідно якого передача земельної ділянки в оренду здійснюється за актом її отримання-передачі, 07 грудня 2006 року земельна ділянка була передана нею та прийнята відповідачем в натурі у строкову оренду, про що свідчить акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду.

Зазначала, що в п. п. 5, 9, 10, 12 договору оренди землі вказано, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 29466,74 грн.; орендна плата вноситься орендарем у натуральній формі; за користування земельною ділянкою відповідач зобовязується вносити орендну плату у грошовій формі розміром 442 грн., що становить 1,5% від нормативної грошової оцінки земельного паю; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, відповідно до умов п. 11 договору; орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця.

01 січня 2009 року між нею та відповідачем був укладений додатковий договір до договору оренди землі, що зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08 жовтня 2010 року № 01, яким змінено строк дії договору оренди землі з 5 років на 10 років, а відповідач зобовязався сплачувати орендну плату в розмірі 1083,75 грн. за рік, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення додаткового договору становить 36125,14 грн.

Посилаючись на лист Державного агентства земельних ресурсів України від 10 січня 2014 року №12-28-0.22-95/2-14, згідно якого нормативна грошова оцінка земель в 2009 році розраховувалась з урахуванням коефіцієнту індексації, що дорівнює 1,059, зазначала, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що належить їй на праві приватної власності з 2009 року по 2011 рік (включно) розраховувалась з урахуванням коефіцієнту індексації 1,059 та дорівнювала 38 256,52 грн., а розмір орендної плати у відповідності до п. 9 додаткового договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2009 року з 2009 року по 2011 рік (включно) становив 1147,69 грн.

Зазначала, що зобов'язання відповідача в частині виплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2011 рік не виконане, не сплачено грошових коштів, послуги в рахунок орендної плати за 2011 рік не отримувались. Зобов'язання щодо виплати орендної плати за 2012 рік виконане несвоєчасно лише в 2013 році.

Заборгованість відповідача перед нею складає 1147,69 грн. (орендна плата за 2011 рік).

У звязку з істотним систематичним порушенням відповідачем зобовязань по сплаті орендної плати вона була позбавлена можливості своєчасно, кожен рік дії договору оренди землі, отримувати матеріальні блага, на які розраховувала при укладенні договору оренди землі, а саме - орендну плату.

Не зважаючи на численні звернення її до відповідача відносно виплати орендної плати за 2011 рік відповідач також прострочив виплату орендної плати за 2012 рік.

Посилаючись на лист Державного агентства земельних ресурсів України від 10 січня 2014 року №12-28-0.22-95/2-14, згідно якого нормативна грошова оцінка земель в 2012 році розраховувалась з урахуванням коефіцієнту індексації, що дорівнює 1,0, зазначала, що нормативна грошова оцінка її земельної ділянки з 2012 року розраховувалась з урахуванням коефіцієнту індексації 1,0 та дорівнює 67 172,20 грн. У відповідності до п. 11 основного договору оренди земельної ділянки, згідно якого обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, станом на 2012 рік розмір орендної плати становить 2 015,17 грн.

У звязку з простроченням виплати орендної плати за 2012 рік відповідач має сплатити на її користь пеню в розмірі 149,20 грн.

Крім суми основного боргу (1147,69 грн.) з урахуванням 3% річних (98,01 грн.), пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (87,49 грн.) та з урахуванням інфляційного збільшення заборгованості (221,74 грн.) за прострочення виконання грошового зобовязання - виплати орендної плати за 2011 рік в період з 31 грудня 2011 року по 30 червня 2012 року, та за 2012 рік пені (149,20 грн.), відповідач зобовязаний сплатити на її користь всього 1704,13 грн.

Посилалась на п. 36 договору оренди землі, згідно якого дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом, та на ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, зазначених ЗК України та іншими законами.

Просила стягнути з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на її користь заборгованість з орендної плати за 2011 рік в сумі 1147,69 грн., 3% річних у сумі 98,01 грн., пеню у розмірі 87,49 грн., інфляційне збільшення заборгованості у сумі 221,74 грн. та пеню за прострочення виплати орендної плати за 2012 рік у розмірі 149,20 грн.; розірвати договір оренди землі від 06 січня 2006 року, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», номер запису в Державному реєстрі земель №01 від 06 грудня 2006 року (а.с. 3- 5).

24 квітня 2015 року ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_6 надала заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на її користь 2197,27 грн., з них - заборгованість з орендної плати у сумі 1671,14 грн., 3% річних у сумі 99,99 грн., інфляційне збільшення заборгованості у сумі 426,14 грн.; розірвати договір оренди землі від 06 січня 2005 року, укладений між нею та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська»; стягнути з ТОВ «Агрофірма»Косівщинська» на її користь судові витрати в сумі 487,20 грн. (а.с. 57 61).

23 лютого 2015 року ТОВ «Агрофірма»Косівщинська» звернулось до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що в договорі оренди землі, укладеному між сторонами, зазначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,19 га, у тому числі ріллі - 3.19 га для вирощування товарної сільськогосподарської продукції (п. п. 2, 15 договору), термін дії договору 5 років. Відповідно до п. 1.3 додаткового договору, термін дії договору - 10 років.

Відповідно до п. п. 24, 26, 29, 39 Договору орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобовязань, передбачених цим договором; збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

На орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб; передбачені обовязки орендодавця, у т.ч. не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою; за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

04 січня 2013 року ОСОБА_3 передала земельну ділянку, що є предметом договору оренди, укладеного між сторонами, в користування ТОВ «АВІС-Україна», про що свідчать акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складені між ОСОБА_3 та TOB «АВІС-УКРАЇНА» 04 січня 2013 року, копії яких були надані TOB «ABІС-УКРАЇНА» до Сумського окружного адміністративного суду під час розгляду справи №818/2661/14 за позовом ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» до Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, треті особи: TOB «ABIC-УКРАЇНА» та ряд громадян, у т.ч. і ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

Дії ОСОБА_3 щодо передачі земельної ділянки у користування іншій особі є протиправними, порушують право ТОВ Агрофірма «Косівщинська» на користування зазначеною земельною ділянкою.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року, у справі №818/2661/14 задоволено адміністративний позов ТОВ «Агрофірми «Косівщинська» до управління Держземагентства у Сумському районі Сумської області, визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок укладених між ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_3

Діями ОСОБА_3 товариству завдані збитки, які відповідно до норм цивільного закону та статей 24, 29, 39 договору оренди підлягають відшкодуванню в повному обсязі ОСОБА_3

Посилалось на те, що у 2013 році ТОВ Агрофірма «Косівщинська» планувало засіяти земельну ділянку, що належить ОСОБА_3, соняшником та отримати 6 380,76 грн. прибутку (прибуток = дохід х рентабельність), враховуючи наступні показники:

площа земельної ділянки: 2,72 га;

врожайність соняшника: 25,7 ц/га;

фізична вага соняшника: 6,990 т (2,72 га х 25,7 ц/га/10);

ціна: 2759,5 тис. грн. за т без ПДВ;

дохід: 19 288,90 грн. (6,990 т х 2759.5 тис. грн.);

рентабельність: 33,08%.

У 2014 році ТОВ Агрофірма «Косівщинська» планувало засіяти земельну ділянку, що належить ОСОБА_3, пшеницею та отримати 11 842,82 грн. прибутку (прибуток = дохід х рентабельність), враховуючи наступні показники:

площа земельної ділянки: 2,72 га;

врожайність пшениці: 41,1 ц/га:

фізична вага пшениці: 11,179 т (2,72 га х 41,1 ц/га/10);

ціна на пшеницю: 1744,7 тис. грн. за т без ПДВ;

дохід: 19 504,00 грн. (11,179 т х 1744,7 тис. грн.);

рентабельність: 60,72%.

Загальна сума упущеної вигоди ТОВ Агрофірма «Косівщинська» за 2013-2014 роки складає 18 223,58 грн.

Відповідач посилався також на ч. 6 ст. 762 ЦК України, згідно якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

За 2013 рік TOB Агрофірма «Косівщинська» сплатила ОСОБА_3 кошти в повному обсязі з урахуванням індексу інфляції, що склало 925,79 грн. (з урахуванням утриманого ПДФО), а також частково сплатило в рахунок майбутніх виплат 517,40 грн. (усього 1443,19 грн.). Проте у 2013-2014 роках орендар не міг використовувати майно через обставини, за які він не відповідає. ОСОБА_3, передавши земельну ділянку в користування іншій особі, порушила права ТОВ Агрофірма «Косівщинська» як орендара та отримала дохід від надання земельної ділянки в оренду іншій особі.

Оскільки ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не могло користуватися земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з незалежних від нього обставин через порушення ОСОБА_3 умов договору, воно повинно бути звільнене від орендної плати за 2013- 2014 роки.

ОСОБА_3, передавши земельну ділянку в користування ТОВ «АВІС-Україна», вчинила дії, які перешкодили ТОВ Агрофірма «Косівщинська» користуватись орендованою земельною ділянкою, що є порушенням вимог абзацу 4 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» та п. 29 договору оренди землі.

Посилаючись на ст. 32 Закону України «Про оренду землі», п. 36 договору оренди, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просило стягнути з ОСОБА_3 збитки в сумі 18 223,58 грн.; 1 443,19 грн. сплаченої за 2013 рік орендної плати, з урахуванням суми переплати; розірвати договір оренди землі, укладений між сторонами та зареєстрований в Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр держаного кадастру при Держкомземі України 30 листопада 2006 року за №01; стягнути з ОСОБА_3 на його користь судові витрати (а.с.36 - 45).

26 травня 2015 року ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулось до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог та просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь збитки в сумі 13 613,26 грн.; в іншій частині зустрічні позовні вимоги залишило без змін (а.с.75-80).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була їй виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з урахуванням інфляційних збитків та пені, а тому факт не своєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання стороною договору договірних зобовязань і не є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», суд виходив з того, що оскільки ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не довело, що не обробляло та не могло обробляти протягом 2013 - 2014 років земельну ділянку ОСОБА_3, не надало належних доказів щодо порушення його прав і завдання збитків, можливості отримання реальних доходів, а надало лише розраховані за середніми статистичними показниками уявні розрахунки бажаних, але не реальних доходів, які начебто могло б отримати, відсутні правові підстави для повернення сплаченої ОСОБА_3 орендної плати за 2013 рік та розірвання договору оренди землі.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи, вірно встановленим судом, та вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого Косівщинською сільською радою 24 січня 2000 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,19 га, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 13).

06 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_3 надала ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» у строкове платне користування вказану земельну ділянку, яка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно акту приймання - передачі від 07 грудня 2005 року (а.с.14-16).

Відповідно до умов договору, ОСОБА_3 надала земельну ділянку ТОВ АФ «Косівщинська» в користування строком на 5 років на умовах сплати товариством орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі, яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції; розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін умов господарювання, передбачених договором; змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами. (п. п. 8, 10, 11, 12, 14 договору).

Відповідно до п. 36 вказаного договору, його дія припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яка істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, передбачених законом.

01 січня 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений додатковий договір до договору оренди землі, який 08 жовтня 2010 року за №01 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с. 17).

Пунктом 1.2 додаткового договору викладено в новій редакції п. 8 договору оренди землі, строк оренди збільшено до 10 років, а пунктом 1.3 додаткового договору внесено зміни до п. 9 договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) (а.с. 17).

15 січня 2011 року ОСОБА_3 уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «АВІС-УКРАЇНА», який був зареєстрований у державному реєстрі 28 грудня 2012 року за № 010907. Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята ТОВ «АВІС-Україна» в оренду згідно акту приймання - передачі від 04 січня 2013 року (а.с. 127 - 129).

З видаткових касових ордерів від 27 листопада 2013 року вбачається, що ОСОБА_3 27 листопада 2013 року ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» було перераховано по 1712,89 грн. орендної плати за 2012 і 2013 роки (а.с. 46, 47).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року, у справі №818/2661/14 за позовом ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» до управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, треті особи: ТОВ «АВІС-УКРАЇНА», ОСОБА_3 та інші, визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» та ОСОБА_3 (а.с. 84-91).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Із положень ст. ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; орендна плата на землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України), не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди,

Положеннями ст. 96 ЗК України, ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачений обовязок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Орендодавець зобов'язаний, зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно ст. 25, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи; орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Аналогічні положення містяться в п. 28 договору оренди.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до положень ст. 629, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 625 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 651, ст. 654 ЦК України, ст. 15, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту; орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін; однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Пунктом «д» ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ст. 16 ЦК України суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси особи.

З огляду на встановлені судом обставини та наведені норми матеріального права, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних витрат та пені.

На підтвердження розміру орендної плати, яка, відповідно до умов укладеного договору. підлягала нарахуванню та виплаті ОСОБА_3, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» навело переконливі розрахунки, з якими обґрунтовано погодився суд першої інстанції і вони не спростовані позивачем.

ТОВ Агрофірма «Косівщинська» надала розрахунок суми орендної плати за 2011 - 2013 роки, згідно якого загальна сума розміру орендної плати за 2011-2013 роки з урахуванням індексу інфляції та пені за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб становить 2908,38 грн., у тому числі: за 2011рік - 1030,82грн.; за 2012 рік - 951,77 грн., за 2013 рік - 925,79 грн.

Позивачу фактично виплачено 3425,78 гр. ОСОБА_21 звернення до відповідача з вимогою про сплату заборгованості з орендної плати позивач не надала, а тому суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок про те, що ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не має перед позивачем заборгованості, на день звернення позивача до суду з позовом її права фактично були відновлені, договірні правовідносини продовжились, у подальшому порушень зобовязань за договором відповідачем допущено не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність факту систематичного невиконання відповідачем договірних зобовязань, який міг би бути правовою підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди, оскільки фактів систематичної несплати ТОВ АФ «Косівщинська» орендної плати та невиконання обовязків, передбачених статтями 24 і 25 Закону «Про оренду землі», умовами договору, не встановлено.

Доводи позивача з приводу нарахування щорічного платежу орендної плати з урахуванням індексів інфляції, який повинен розраховуватись, починаючи з 2006 року, не ґрунтуються на законі і є помилковими. Законних підстав застосовувати до обумовленої сторонами у додатковому договорі річної орендної плати індексів інфляції за попередні періоди, тобто з 2006 року, не вбачається.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для стягнення орендної плати за спірний період та для застосування до цих виплат положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до статей 16, 22 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до ст. ст. 28, 36 Закону України «Про оренду землі», збитками вважаються, зокрема, доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі.

Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

У разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду про те, що земельна ділянка ОСОБА_3 знаходиться в єдиному земельному масиві, який був переданий в оренду ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на підставі договорів оренди, відтак, визначити реальний розмір прибутку, який можна було б отримати від обробітку спірної земельної ділянки, неможливо.

ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало належних доказів на підтвердження того, що спірні земельні ділянки планувало засіяти в 2013 - 2014 роках саме соняшником і озимою пшеницею, а не іншими культурами, доказів можливості отримання реальних доходів, крім розрахованих за середніми статистичними показниками розрахунків бажаних, але не реальних доходів, які начебто могло б отримати.

Оскільки ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не довело, що не обробляло та не могло обробляти протягом 2013 - 2014 років земельну ділянку ОСОБА_3, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення сплаченої ТОВ Агрофірма «Косівщинська» на користь ОСОБА_3 орендної плати за 2013 рік.

Посилання відповідача на наявність у нього збитків у вигляді упущеної вигоди лише у звязку з самим фактом укладення позивачем договору оренди земельної ділянки з іншим орендарем є необґрунтованим.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, поданої її представником ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» відхилити, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 лютого 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -