Провадження № 2/760/4501/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А., розглянувши позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІА», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання майна спільною частковою власністю та витребування його з чужого незаконного володіння, суддя

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

-визнати земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,4 га, розміщену на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського р-ну Київської обл., та нежитлові приміщення другого поверху площею 1053, 6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 спільною частковою власністю Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІА»;

-витребувати земельну ділянку з незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та повернути її у володіння Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІА».

В відкритті провадження в справі в частині вимог про визнаня земельної ділянки та нежитлових приміщень спільною частковою власністю Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІА» має бути відмовлено, а позов у частині вимог Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, спір, що виник між юридичними особами: Приватним акціонерним товариством «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕДІА» про визнання земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,4 га, розміщеної на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського р-ну Київської обл. та нежитлових приміщень другого поверху площею 1053, 6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 спільною частковою власністю даних товариств не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, позов Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІА» про визнання земельної ділянки та нежитлових приміщень спільною частковою власністю не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому в відкритті провадження в справі в цій частині має бути відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Так, предметом позову в частині вимог до відповідачів - фізичних осіб є земельна ділянка на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського р-ну Київської обл.

Згідно зі ст.114 ЦК України та п.42 постанови Пленуму спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з цього, предмету позову - витребування майна, яким є земельна ділянка на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського р-ну Київської обл., з чужого незаконного володіння, справа в цій частині не підсудна Солом»янському районному суду м. Києва.

З точки зору закону виключна територіальна підсудність встановлюється законодавцем з метою вирішення спору конкретним, прямо передбаченими у законі судами.

В такому випадку можливість застосування інших правил територіальної підсудності виключається.

Виходячи з цих обставин, звернення позивача до Солом»янського районного суду м. Києва з такими вимогами недопустимо з точки зору ч.1 ст.114 ЦК України.

Відповідно до ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Крім того, згідно з п.4 ч.3 ст.121 ЦПК заява повертається у випадках,у т.ч., коли справа не підсудна цьому суду.

За таких обставинах позовна заява підлягає поверненню позивачу для подачі до належного суду.

Керуючись ст. ст. 15 ч.1, 16, 109 ч.1,115, п.3 ч.3 ст.121, п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

В відкритті провадження в справі в частині вимог Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІА» про визнання земельної ділянки та нежитлових приміщень спільною частковою власністю відмовити.

Позовну заяву в частині вимог Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 до витребування земельної ділянки з незаконного володіння повернути позивачу для подання до належного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення або отримання до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя