ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/761/16-ц
Провадження № 4-с/362/11/16
У Х В А Л А

іменем України

13.04.2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого -судді Орди О.О

при секретарі -Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 банк розвитку" на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2Ю та виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3В, скасування постанови про повернення виконавчого документу та зобов'язання вчинити дії

встановив:

У лютому 2016 року ПАТ «ОСОБА_1 Розвітку» звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу та просив визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області юстиції ОСОБА_2Ю . про повернення виконавчого листа № 2/362/877/15 стягувачу та дії виконуючого обовязки начальника Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_3В по затвердженню постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області юстиції ОСОБА_2Ю . про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2015 року ВП № 48775823, визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області юстиції ОСОБА_2Ю та виконуючого обовязки начальника Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_3В по виконання рішення протиправною; скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області юстиції ОСОБА_2Ю . про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2015 року ВП № 48775823 та зобов'язати посадових осіб ВДВС Васильківського МРУЮ поновити виконавче провадження та винести з цього приводу постанову та провести виконавчі дії з виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2015 року про стягнення із про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» заборгованості в сумі 504 246 грн .

В обґрунтування зазначив, що постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області юстиції ОСОБА_2Ю . про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2015 року ВП № 48775823 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, державний виконавець поверхнево підійшов до виконання своїх обов'язків, не в повному обсязі вчинив дії щодо пошуку майна та коштів боржника.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник ВДВС Васильківского МРУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, письмових заперечень по суті скарги до суду не направив, проте, на ухвалу суду направила належним чином завірені матеріали виконавчого провадження ВП № 48775823.

Боржник ОСОБА_4В в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд скарги за її відсутності, зазначила що вважає скаргу безпідставною оскільки у неї дійсно відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Васильківським міськрайонним судом Київської області було прийнято рішення та видано виконавчий лист по справі № 362/455/15-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» заборгованості в сумі 504 246 грн

22.09.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Васильківського МРУЮ у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/362/877/15 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» заборгованості в сумі 504 246 грн

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2015 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2015 року відомості щодо прав на нерухоме майно ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав відсутні.

Згідно довідки від 18.12.2015 року відсутні відомості щодо реєстрації за ОСОБА_4 транспортних засобів.

Відповідно до відповіді № НОМЕР_1 від 23.09.2015 року платник податків з податковим номером НОМЕР_2 чи за серією та номером паспорта в органах ДПС не перебуває

Згідно відповіді № НОМЕР_3 від 23.09.2015 року інформації щодо ОСОБА_4 щодо сум доходу нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня

Постановою від 22 грудня 2015 року головним державним виконавцем Назаренко О.Ю. повернуто виконавчий документ стягувачу в порядку ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із відсутністю майна у боржника, яке підлягає опису та реалізації

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 5.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У ч. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно зі ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Судом встановлено, що в межах процедури виконавчого провадження державним виконавцем не зроблено запити: до фонду зайнятості щодо перебування боржника на обліку, до державної інспекції сільського господарства щодо наявності реєстрації за боржником тракторів, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, наявності у боржника цінних паперів, Державної служби інтелектуальної власності інформації про те, чи є власником об'єктів інтелектуальної власності; не було забезпечено отримання від Державної авіаційної служби України інформації про те, чи є боржник власником цивільних повітряних суден. а також не перевірено наявності у боржника нерухомого майна за даними бюро технічної інвентаризації, адже до початку дії Державної реєстраційної служби України відповідні дані формувались саме бюро технічної інвентаризації, пояснення від боржника щодо наявного у нього на праві власності майна, доходів не відбирались, примусовий привід до боржника не застосовувався.

Фактично державним виконавцем не з'ясоване питання перебування боржника в шлюбі та наявності спільного майна подружжя, яке можливо зареєстровано на дружину боржника, наявність у боржника закордонного паспорту та можливі перетини кордону боржника в тому числі з метою відпочинку чи відряджень.

Отже рішення суду не виконано, що порушує як ст.ст. 2, 11, 27 Закону «Про виконавче провадження».

Таким чином, заслуговують на увагу доводи заявника про те, що державним виконавцем, всупереч вимог ст.ст. 11, 47 Закону України «Про виконавче провадження», не в повному обсязі вжито заходів розшуку майна боржника, на яке може бути звернено стягнення і постанова про повернення виконавчого документа є передчасною, не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

За таких обставин, вимога заявника про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу підлягає задоволенню.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням Державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 4 цієї статті Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ч.1 та ч.2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до статті 83 Закону № 606-XIV контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Тотожні положення містить й «Інструкція з організації примусового виконання рішень», затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Пунктом 9.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що дії державного виконавця по поверненню виконавчого листа стягувачеві не відповідають вимогам ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» щодо необхідності вжиття передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, на принципах неупередженості, своєчасності і повноти вчинення виконавчі дії, а отже є протиправними. Крім того начальник відділу ДВС Васильківського МРУЮ у Київській області не здійснював належний контроль за рішеннями, діями державного виконавця з виконання рішення Васильківського міськрайонного суду по справі № 362/455/15-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» заборгованості в сумі 504 246 грн. а отже його дії також є протиправними. Щодо визнання бездіяльності головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області юстиції ОСОБА_2Ю та виконуючого обовязки начальника Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_3В по виконання рішення протиправною то в цій частині суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги оскільки визнання дій державного виконавця по поверненню виконавчого листа стягувачеві та дій начальника відділу ДВС Васильківського МРУЮ у Київській області щодо затвердження спірної постанови протиправними свідчать про неналежне виконання судового рішення а отже окремого визнання цих дій проправними не потребують

Крім того, не підлягає задоволенню вимоги заявника про відновлення виконавчого провадження, шляхом винесення відповідної постанови оскільки скасування постанови про закінчення виконавчого провадження свідчить про поновлення виконавчого провадження відкритого на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» N 6 від 07.02.2014р. за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Отже скарга підлягає задоволенню, в частині визнання протиправних дії державного виконавця та в.о начальника відділу щодо повернення виконавчого листа № 2/362/877/15 стягувачу та затвердження постанови , скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувану та зобов'язання державного виконавця вчинити передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» дії для виконання рішення, оскільки державним виконавцем всупереч вимогам закону не було вжито всіх заходів для виявлення майна боржника.

Враховуючи викладене і керуючись Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 74/5 від 15.12.1999 (з наступними змінами і доповненнями), ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області юстиції ОСОБА_2Ю . про повернення виконавчого листа № 2/362/877/15 стягувачу.

Визнати дії виконуючого обовязки начальника Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_3В по затвердженню постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області юстиції ОСОБА_2Ю . про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2015 року ВП № 48775823.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області юстиції ОСОБА_2Ю . про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2015 року ВП № 48775823.

Зобов'язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області юстиції ОСОБА_2Ю . вчинити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії для виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2015 року про стягнення із про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» заборгованості в сумі 504 246 грн .

У задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а учасниками судового розгляду, які не були присутні при оголошення протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: