АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/1169/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Костів Л.І.
Провадження № 22-ц/789/510/16 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 19 травня 2015 року, на ґрунті особистих неприязних стосунків, відповідач умисно спричинив йому легкі тілесні ушкодження, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності.

Позивач просив стягнути з відповідача 10000 грн. затрачених на лікування та для проходження рекомендованого санаторно-курортного лікування, та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, якої він зазнав від фізичного болю, душевного страждання, порушення звичного способу життя.

Рішенням Лановецького районного суду від 11 лютого 2016 року вирішено:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2000 ( дві тисячі) грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки встановленим обставинам справи і вирішив спір про відшкодування майнової та моральної шкоди з порушенням норм матеріального права.

Зазначав, що суд прийшов до помилкового висновку щодо відсутності причинного зв'язку між спричиненими відповідачем ушкодженнями та стаціонарним лікуванням, яке він проходив у жовтні 2015 року. Також суд безпідставно не взяв до уваги чеки за якими він придбав ліки на лікування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушенням її прав.

Відповідно до ч. 3 вищевказаної статті, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч 1. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 19 травня 2015 року в с.Малі Куськівці Лановецького району Тернопільської області, ОСОБА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин, спричинив ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі (спинки носа з поширенням на перенісся, лобну ділянку, повіки очей, ліву виличну та підочну ділянки), садна лівої підочної ділянки з поширенням на нижню повіку лівого ока (на тлі вищевказаного синця), садна слизової оболонки лівої половини верхньої губи.

Заподіяння позивачу тілесних ушкоджень стверджується висновком судово-медичної експертизи №688 від 18 червня 2015 року, проведеної Тернопільським обласним бюро судово-медичних експертиз в зв'язку із провадженням досудового розслідування по кримінальному провадженню про обвинуваченню ОСОБА_4, з якої вбачається, що при судово-медичній експертизі 22 травня 2015 року в ОСОБА_1, крім тілесних ушкоджень, описаних у вироку Лановецького районного суду від 26 серпня 2015 року, також було виявлено садно на задній поверхні ділянки лівого плечового суглобу; медичною карткою на ОСОБА_1, оглянутою судом першої інстанції, з якої вбачається що 29 травня 2015 року ОСОБА_1 було обстежено лікарем-ортопедом та були виявлені болі в грудній клітці. Хворий зазначив, що 20 травня 2015 року його набив сусід.

Вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність вини відповідача ОСОБА_4 у заподіяні тісних ушкоджень позивачу ОСОБА_1

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстав для стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 не було, оскільки останнім не надано достовірних доказів щодо матеріальних витрат на лікування травм, спричинених ОСОБА_4

Як вбачається з наданої позивачем виписки з медичної карти стаціонарного хворого, виданої поліклінічним відділенням Лановецької Комунальної ЦРЛ 24 листопада 2015 року, ОСОБА_1 з 13 по 20 жовтня 2015 року, знаходився на стаціонарному лікуванні в Лановецькій Комунальної ЦРЛ.

Згідно даних медичної картки позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Остеохондроз грудно-поперекового відділу хребта ІІ ст. Хронічна люмбоішіалгія».

Суд дав належну оцінку цим обставинам і зробив правомірний висновок, що діагноз, який зазначений у виписці з медичної карти стаціонарного хворого від 24 листопада 2015 року, не перебуває в причинно-наслідковому зв'язку із спричиненими позивачу відповідачем тілесними ушкодженнями, що мало місце 19 травня 2015 року

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно не взяв до уваги надані ним чеки на придбання ліків, колегія суддів також до уваги не бере, оскільки вказані документи датовані періодом з 13 жовтня по 03 листопада 2015 року і вони не можуть бути належними доказами про витрати на лікування травми спричиненої ОСОБА_4 19 травня 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із вимог розумності і справедливості, врахував ступінь тяжкості спричинених позивачу тілесних ушкоджень, завдані у зв'язку із цим моральні страждання, і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на її відшкодування з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2000 грн.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом при вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди були порушені норми матеріального та процесуального права, є безпідставними.

Отже, суд вирішив спір на підставі матеріалів справи, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду є законне, обґрунтоване і підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України,колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: