У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області

від 26 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кайзервальд-Львів», ОСОБА_6, ОСОБА_7, про зобов'язання до усунення небезпеки для життя та здоров'я, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом демонтажу самочинно спорудженого погребу,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кайзервальд-Львів», усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом: демонтажу самовільно збудованої на земельній ділянці по АДРЕСА_1, за будинком

АДРЕСА_2, альтанки на бетонній основі та чотирьох електричних ліхтарів; демонтажу самовільно прокладеного під землею від будинку АДРЕСА_2 до альтанки електричного кабелю; демонтажу самовільно спорудженого на земельній ділянці по АДРЕСА_1, погребу; засипання ґрунтом самовільно викопаного котловану на земельній ділянці по АДРЕСА_1; вивозу з земельної ділянки по АДРЕСА_1, складеного в гірку річкового каміння.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2015 року зазначений вище позов ОСОБА_2 було залишено без розгляду за заявою позивача.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, вимоги за яким ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року було об'єднано в одне провадження із вказаними вище позовними вимогами.

Остаточними були позовні вимоги позивача ОСОБА_2, викладені в позовній заяві від 22 квітня 2015 року , а саме: про зобов'язання відповідачів усунути небезпеку для його життя і здоров'я, створену внаслідок спорудження відповідачами погреба біля будинку АДРЕСА_1, та про зобов'язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом демонтажу погребу, самочинно спорудженого відповідачами на земельній ділянці біля вказаного вище будинку.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він та треті особи

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, який знаходиться на обслуговуванні Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кайзервальд-Львів», а відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_3, які на належній названому ОСББ земельній ділянці самочинно без жодних дозволів уповноважених державних органів, органів місцевого самоврядування, без рішення ОСББ «Кайзервальд-Львів» та без їхньої на те згоди спорудили погріб, який знаходиться в безпосередній близькості від будинку (на відстані 0,5-1 м), чим порушили вимоги ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», не дотримавшись встановлених мінімальних протипожежних відстаней між житловим будинком та господарською спорудою, що становить небезпеку для його життя і здоров'я, а отже, порушує його особисте немайнове право, яке підлягає захисту відповідно до ст. 282 ЦК України. Крім того, вважає, що спорудженням вказаного погребу порушено його право, як співвласника однієї з квартир в будинку на безпечне користування своєю власністю, яке підлягає захисту відповідно до ст. 391 ЦПК України в обраний ним спосіб.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2015 року вказаний позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 усунути небезпеку для життя та здоров'я ОСОБА_2, створену внаслідок спорудження відповідачами погребу біля будинку АДРЕСА_1, шляхом демонтажу погребу, самовільно спорудженого відповідачами на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом демонтажу погребу, самовільно спорудженого відповідачами на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Личаківського районного суду

м. Львова від 24 липня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду Личаківського районного суду м. Львова від

24 липня 2015 року та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання до усунення небезпеки для життя та здоров'я, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом демонтажу самочинно спорудженого погребу, суд апеляційної інстанції виходив із наступного.

Земельна ділянка, закріплена за житловим будинком АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, мала статус присадибної земельної ділянки з визначеними межами, площею та конфігурацією. Поняття прибудинкової території для обслуговування багатоквартирного житлового будинку у Земельному кодексі УРСР (1991 року) не існувало і вперше з'явилось у нормі ст. 42 ЗК України

2002 року. Спірний погріб було споруджено на вказаній земельній ділянці ще до її передачі у постійне користування ОСББ «Кайзервальд-Львів», оскільки ця споруда вже була нанесена на технічній документації (погоджений план земельної ділянки від 25.12.1998 року), необхідній для оформлення та видачі 22 липня 1999 року названому ОСББ Державного акта на право постійного користування землею (а.с.48 т.1).

Так, апеляційний суд вірно зазначав, що спірний погріб був збудований на вже закріпленій за будинком земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та господарських споруд, відповідачі приписів про порушення державних будівельних норм при спорудженні погреба від уповноважених на те органів ніколи не отримували і до відповідальності за це не притягались, заяв від інших співвласників будинку, в тому числі й позивача, про знесення спірного погребу за такий тривалий час до органів місцевого самоврядування не подавалось і питання щодо допущення при його будівництві істотного порушення державних будівельних норм не розглядалось.

Крім того, суд апеляційної інстанції вірно враховував висновок судової будівельно-технічної експертизи про відсутність порушень вимог будівельних норм при спорудженні спірного погреба на вказаній земельній ділянці та про відсутність дефектів і пошкоджень при обстеженні його окремих конструктивних елементів погреба та будівлі в цілому, що свідчить про надійність і міцність цієї споруди, а отже, і про відсутність небезпеки для життя і здоров'я позивача та для його власності.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав демонтажу спірного погребу та обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Львівської області

від 26 січня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кайзервальд-Львів», ОСОБА_6, ОСОБА_7, про зобов'язання до усунення небезпеки для життя та здоров'я, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом демонтажу самочинно спорудженого погребу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна