У х в а л а

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кадєтової О.В.,

Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Могилів-Подільському районі Вінницької області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргоюВідділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Могилів-Подільському районі Вінницької області на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він у 2002 році працював робочим зернотоку у СТОВ «Україна» с. Мазурівка. 05 серпня 2002 року за завданням завідуючого зернотоку - ОСОБА_3 - був допущений до завантаження зерна за допомогою зернонавантажувача ЗМ-60, який знаходився у несправному стані, без захисних кожухів ланцюгової та пасової передачі. У процесі навантажування зернонавантажувач періодично забивався зерном і очистка його проводилася методом ручного прокручування ланцюгової та пасової передачі. Під час чергової очистки, яку він проводив, його напарник ОСОБА_4, не переконавшись у відсутності біля робочих частин зернонавантажувача працівників, увімкнув привід зернонавантажувача. При цьому обидві руки позивача попали під шестерню привода ланцюгової передачі. З травмами обох рук його було доставлено до лікарні, де йому було надано медичну допомогу. Внаслідок даного нещасного випадку у нього ампутовано чотири пальці та частина долоні лівої руки, чотири пальці правої руки на рівні двох верхніх фаланг. 23 серпня 2002 було складено акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом. 25 лютого 2002 міжрайонною спеціалізованою травматологічною МСЕК м. Вінниці йому вперше встановлено 60 % втрати працездатності, другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва та необхідність у сторонньому догляді. У подальшому 15 березня 2004 року МСЕК встановила йому 75 % втрати працездатності та другу групу інвалідності безстроково внаслідок трудового каліцтва, потребу в побутовому догляді, спеціальному взутті та рукавицях. У зв'язку із ушкодження здоров'я позивачу завдано тяжкі фізичні та глибокі моральні страждання, оскільки кардинально змінився звичайний уклад життя, що вимагає великих зусиль для організації життя і відновлення здоров'я та значного матеріального забезпечення.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області найого користь кошти в розмірі 182 700 грн у порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року,позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області на користь ОСОБА_2 175 168 грн в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві.

У касаційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької областіпорушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Норми ст. ст. 1, 15, 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачали обов'язок Відділення відшкодувати моральну шкоду в разі настання страхового випадку.

Крім того, право на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі смерті працівника, за рахунок Фонду соціального страхування відповідно до зазначеного вище Закону передбачено ст. 9 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» (у редакції Закону України від 21 листопада 2002 року № 229-IV (зі змінами)).

Це підтверджується також роз'ясненням Конституційного Суду України, даним у Рішенні від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення ч. 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування) .

Судами установлено, що внаслідок нещасного випадку на виробництві, 25 лютого 2002 року міжрайонною спеціалізованою травматологічною МСЕК м. Вінниці ОСОБА_2 вперше встановлено 60 % втрати працездатності, другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва та необхідність у сторонньому догляді (а. с. 4-5).

15 березня 2004 року МСЕК встановила ОСОБА_2 75 % втрати працездатності та другу групу інвалідності безстроково внаслідок трудового каліцтва, потребу в побутовому догляді, спеціальному взутті та рукавицях, що підтверджується відповідними довідками МСЕК від 25 лютого 2002 року та від 15 березня 2004 року (а. с. 6-7).

За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, чинній на момент завдання шкоди, абз. 3 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК .

Крім того, згідно зі ст. 58 Конституції Українизакони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем пропущено позовну давність, про застосування якої просив відповідач, судом не приймаються, оскільки за змістом ч. 3 ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю позовна давність не поширюється.

Отже, доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення без змін оскаржуваних рішень судів.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Могилів-Подільському районі Вінницької області відхилити.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.В. Кадєтова

В.О. Кузнєцов