Справа №560/246/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадковий житловий будинок,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, після смерті її батька - ОСОБА_3, який помер 26 жовтня 2009 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул.Миру,1 в с.Берестя Дубровицького району Рівненської області.

Свої вимоги мотивує тим, що 26 жовтня 2009 року помер її батько ОСОБА_3 Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул.Миру,1 в с.Берестя Дубровицького району. На протязі шестимісячного строку вона звернулася до Дубровицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Однак, державним нотаріусом у видачі їй свідоцтва про право на спадковий будинок було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. У той же строк, відповідач по справі, її мати ОСОБА_2, звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. При житті її батько не зареєстрував даний житловий будинок у відповідних органах і тому правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок в неї відсутній.

У судове засідання позивач не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явилася. У своїй заяві просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в оформленні права власності на спадковий будинок державним нотаріусом Дубровицької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.4) ОСОБА_3 помер 26.10.2009 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №26.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

У відповідності до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом є дружина померлого - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_1 Однак, ОСОБА_2 відмовилася від своєї частки у спадщині, що залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_3, що підтверджується наявною у матеріалах справи заявою від 14.09.2015 року, посвідченої секретарем Берестівської сільської ради Дубровицького району (а.с.7).

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами по вул.Миру,1 в с.Берестя Дубровицького району, що підтверджується довідкою Берестівської сільської ради №02-24/33 від 05.01.2016 року(а.с.9).

Згідно виписки з погосподарської книги від 26.02.2016 року №02-24/423, виданої Берестівською сільською радою (а.с.8) в погосподарській книзі №1 особовий рахунок №1-1 будинок №1 (1966 року забудови) по вул.Миру в с.Берестя рахується за ОСОБА_3.

Згідно п.1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11.05.2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22.06.2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05.08.1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1966 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок №1 по вул.Миру в с.Берестя, хоча і не здійснив його державної реєстрації.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_3 є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст.25, 346 ЦК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_1, згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлого і набула права власності на нього.

Керуючись ст.ст.328, 392, 1216, 1296 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно за законом, після смерті її батька - ОСОБА_3, який помер 26.10.2009 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул.Миру,1 в с.Берестя Дубровицького району Рівненської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_4