АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації, компенсації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою комунального підприємства «Київпастранс» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом.

Зазначала, що при звільненні з роботи їй не були виплачені усі належні суми.

Просила стягнути з КП «Київпастранс» 45 507 грн. 06 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Рішенням Святошинського суду м. Києва від 25 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7 940, 88 грн., витрати на отримання довідки банку в розмірі 15 грн., витрати за виготовлення копій документів в розмірі 44 грн. та 8 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі КП «Київпастранс» просить змінити рішення суду в частині стягнення середнього заробітку, та скасувати рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.

В судовому засіданні представник КП «Київпастранс» апеляційну скаргу підтримала.

ОСОБА_1 та її представник проти апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеними позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнення в розмірі 7 940, 88 грн., та моральної шкоди в розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Установлено, що з 28 листопада 2014 року до 22 червня 2015 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з КП «Київпастранс» і займала посаду контролера-касира відділу експлуатації.

Наказом Автобусного парку № 5 КП «Київпастранс» № 245-к від 19 червня 2015 року ОСОБА_1 з 22 червня 2015 року звільнено з роботи згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін.

У день звільнення з ОСОБА_1 не проведено повного розрахунку.

27 липня 2015 року з позивачем проведено повний розрахунок.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 п. 2 та ч. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Останні два календарних місяці роботи: квітень, травень.

Заробітна плата позивача за квітень становила 4 697 грн. 21 коп.

Заробітна плата позивача за травень становила 2 414 грн. 06 коп.

Кількість робочих днів за цей період склала 44 дні.

Отже середньоденна заробітна плата позивача - 161 грн. 62 коп. ((4 697 грн. 21 коп. + 2 414 грн. 06 коп.) : 44 дні ).

Час затримки розрахунку при звільненні - 35 днів ( з 23 червня 2015 року по 27 липня 2015 року ).

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 5 656 грн. 70 коп. ((161 грн. 62 коп. ( середньоденна заробітна плата ) х 35 днів ( час затримки розрахунку при звільнення )).

При визначенні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції вважав, що подією, з якою пов'язана відповідна виплата, є виникнення заборгованості по заробітній платі.

Такий висновок суду є помилковим.

Оскільки зазначеною подією є непроведення повного розрахунку з працівником в день його звільнення.

Відповідно до роз'яснень,які містяться в абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Резолютивна частина оскаржуваного рішення не відповідає вимогам закону та вищенаведеним роз'ясненням.

Вирішуючи питання про доведеність вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України дійшов обґрунтованого висновку про стягнення вказаного відшкодування з відповідача.

Проте при визначенні розміру такого відшкодування, суд не в повній мірі врахував положення п. 9 Постанови Пленуму ВС України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», нетривалий характер і тривалість страждань позивача, відсутність доказів про погіршення стану її здоров'я, вимоги розумності, виваженості та справедливості

Достатньою сатисфакцією колегія суддів вважає моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду від 25 січня 2016 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Київпастранс» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та розподілу судових витрат.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 5 656 грн. 70 коп., які підлягають стягненню без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» в дохід держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук