Справа 328/1470/16-ц
У Х В А Л А

11 квітня 2016 року суддя Токмацького районного суду Запорізької області Ушатий І.Г., розглянувши клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, -

В С Т А Н О В И В:

07.04.2016 р. заявник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Токмацького районного суду Запорізької області з вказаним клопотанням, направивши його поштою, просить надати дозвіл на примусове виконання рішення Первореченського районного суду м.Владивосток 04.11.1993 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Вищевказане клопотання не підлягає розгляду по суті, оскільки не відповідає вимогам міжнародного законодавства і положенням ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 394 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду повинно містити ім'я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 394 ЦПК України до клопотання додаються документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 394 ЦПК України до клопотання також додаються:

- документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

- документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

- засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

До клопотання додано договір про надання правової допомоги від 10.11.2015 р., в якому не зазначено, що адвокату ОСОБА_5, яка представляє інтереси ОСОБА_6 надано право підпису документів від імені ОСОБА_6

Згідно ч. 2 ст. 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка регулює питання про визнання і дозвіл примусового виконання на території України рішень іноземних судів, до клопотання додаються:

а) рішення або його завірена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набрало сили і підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не виходить з самого рішення;

б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена;

в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилки;

г) документ, що підтверджує угоду сторін, у справах договірної підсудності.

Разом з тим, вище перелічені вимоги вказаних норм заявником не виконані, а саме відсутній офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили.

На порушення ч.3 ст.53 Конвенції, додані до клопотання документи не перекладені з російської мови на українську мову.

Крім того, п.е ст.55 Конвенції передбачає, що у визнанні передбачених ст. 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо: минув термін давності примусового виконання, передбачений законодавством договірної сторони, суд якої виконує доручення.

Згідно ч.3 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

В доданій до клопотання копії рішення Первореченського районного суду м.Владивосток 04.11.1993 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, зазначено, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки Катерини, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27.10.1993 р. і до досягнення повноліття дитиною.

Донька ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - Катерина, ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття 17.07.2011 р. Отже строк для примусового виконання рішення Первореченського районного суду м.Владивосток 04.11.1993 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів закінчився.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, та до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 394 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/ З оригіналом згідно:

Суддя Токмацького

районного суду: ОСОБА_7