АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2360/16 Головуючий 1-ї інстанції Задорожний М.І.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Щегельського Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищеназваним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2016 року відкрито провадження у справі.

17.02.2016року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону відчуження на все майно відповідача ОСОБА_3, а також на квартиру АДРЕСА_1 та на АДРЕСА_2

Ухвалою цього ж суду від 17 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 17.02.2016року скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на все рухоме майно відповідача ОСОБА_3, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість та таку, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

У ч.1ст.152 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, який не є вичерпним.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу від 17.02.2016року та залишаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову без задоволення, суд дійшов правомірного висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у разі задоволення позовних вимог існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення у майбутньому, а тому не можна визнати застосування таких заходів забезпечення позову доцільним та співрозмірним.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом було з'ясовано, що дана справа вже розглянута по суті, на підтвердження чого відповідачем ОСОБА_3 надано копію заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 березня 2016 року, з якого вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, моральну шкоду - по 50 000,00грн. кожній. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Отже, на даний час спір між сторонами вже вирішено, а тому, з урахуванням цих обставин, підстав для застосування заходів забезпечення позову, шляхом одночасного застосування двох видів забезпечення позову - арешту та заборони відчуження належних відповідачу квартир, одна з яких знаходиться на окупованій території, колегія суддів не вбачає.

Оскільки доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно п.1) ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307ч.2п.1), 312ч.1п.1), 314ч.1п.4), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -