Провадження №2/761/669/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарях Іовенко М.В.,Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика», третя особа: Фонд гарантування кв ладів фізичних осібпро стягнення грошових коштів за договором,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та банком 04.12.2012 р. було укладено договір строкового банківського вкладу № ТД (366) 385 за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 54 600,00 доларів США строком до04.01.2013 р. В свою чергу банк взяв на себе зобов»язання повернути грошові кошти після закінчення строку дії договору та нарахувати відсотки за користування грошима у розмірі 10,8% річних. Позивач зазначає, що 15.02.2013 р. йому було видано 200 000,00 грн. Згідно до оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» відповідач 26.03.2013 р. повідомив про початок здійснення процедури ліквідації банку відповідно до постанови Правління НБУ № 97 від 20.03.2013 р. Вимоги позивача включені до 4 черги вимог кредиторів та повідомлено про виплату суми у розмірі 244 65,25 грн. Проте грошові кошти не були повернені, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 244 665,25 грн. та відсотки за користування грошима за період з 04.01.2012 р. по 15.03.2013 р. у сумі 47 114,20 грн.

В судове засідання ОСОБА_1, місце проживання якого АДРЕСА_1, в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача направив в адресу суду заперечення на позов. Просив відмовити у задоволенні позову зважаючи на те, що ОСОБА_2 повідомлено про включення його вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Таврика» в сумі 244 665,25 грн. відповідно до вимог ст.. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно до 4 черговості визначеною ч. 1 ст. 52 Закону. Таким чином, відповідачем були вчинені всі передбачені та дозволені дії, які можуть вчинятися під час ліквідації банку для задоволення вимоги позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, і не заперечується представником ПАТ «Банк «Таврика», що 04.01.2012 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Таврика» було укладено договір банківського вкладу № ТД(366)385 «Таврийський» (366-390) відповідно до умов якого позивач розмістив у відповідача грошові кошти у розмірі 54 6000,00 доларів США строком до 04.01.2013 р., з виплатою відсотків у розмірі 10,8% річних.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.

20.12.2012 р. На підставі постанови Правління НБУ № 548 АТ «Банк «Таврика» було віднесено до категорії неплатоспраможних, у зв»язку із чим Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.12.2012 р. Прийнято рішення № 33 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на її здійснення.

В пдоальшому, і це визнається позивачем, а саме 20.03.2013 р. Правлінням НБУ прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика».

Також, як свідчать матеріали справи, в порядку, передбаченому положеннями Закону України «Про систему гарантуваня вкладів фізичних осіб» 15.02.2013 р. Фонд гарантування вкладів, і це визнається ОСОБА_1, позивачу було відшкодовано позивачу гарантована чинним законодавством сума у розмірі 200 000,00 грн.

Також на виконання заяви позивача про визнання вимог кредитора від 16.04.2013 р. відповідачем включено вимоги ОСОБА_1 до Реєстру акцептованих вимог кредиторів банку на суму 244 665,24 грн., про що повідомлено позивача. Дана обставина не оспорюється ОСОБА_1

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно ж до п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

В свою чергу положеннями ч. 1 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Заположеннями ст. 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Порядок складання списків (черговості) вимог кредиторів, задоволення вимог кожної наступної черги кредиторів, встановлений приписами ст. 52 Закону України «Про систему гарантування квладів фізичних осіб».

За таких обставин, зважаючи на розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» уповноважений представник Фонду має діяти в межах положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку про виконання відповідач виконав вимоги положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою задоволення вимог ОСОБА_1

Зважаючи на те, що з дня введення тимчасової адміністрації, ліквідації банку призначення уповноваженої особи Фонду зупиняються всі повноваження органів управління банку та дії уповноваженої особи банку регулюються спеціальним нормативно-правовим актом України, беручи д уваги дії вчинені відповідачем, підстави для задоволення вимог в спосіб обраний позивачем відсутній, оскільки суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, ст. 1058 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд - ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: