У х в а л а

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Парінової І.К., МаляренкаА.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання шлюбу недійсним та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва

від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 14 січня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 після чого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, що була їх власністю в рівних долях. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/6 частки

квартири належить ОСОБА_4 та ОСОБА_6, 1/3 частки -

ОСОБА_5

Свої вимоги обгрунтовує тим, що оспорюваний ним шлюб укладений без наміру створення сім'ї та набуття прав і обов'язків подружжя, порушує його права спадкоємця. Враховуючи викладене, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києві від 9 липня 2015 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня

2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_4, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києві

від 9 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня

2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстровий у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із того, що при реєстрації шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 була висловлена спільна згода на реєстрацію шлюбу, вони ознайомилися з правовими наслідками шлюбу, а тому підстави вважати шлюб недійсним відсутні.

Крім того встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 знайомі з

2006 року, разом вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, відпочивали разом.

Враховуючи, що позовна вимога ОСОБА_4 про визнанння недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом є похідною від первісних вимог, суди дійшли обгрунтованого висновку про відмову в задоволені позову в цій частині.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
І.К. Парінова
А.В. Маляренко