АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8162/14-ц Головуючий в І інстанції
Категорія 44 ( І ) Чайкін І. Б.
№ 22-ц/774/930/К/16 Доповідач - Соколан Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Соколан Н.О.,

суддів: - Бондар Я. М., Зубакової В. П.

за участю: секретаря: - Петренко К.І.

позивача ОСОБА_5

та її представника ОСОБА_6,

відповідача ОСОБА_7,

представника відповідачів ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_9,яка діє в своїх інтересах і в інтересах малолітнього ОСОБА_10, треті особи - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_9 до ОСОБА_5, треті особи - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року позивач ОСОБА_5 звернулась до суду із позовною завою до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначила, що 18.10.2001 року між нею та ОСОБА_7 було розірвано шлюб. Колишній чоловік ОСОБА_7 разом із донькою ОСОБА_9 виїхали мешкати за невідомою адресою, та на протязі 13 років тероризують її судовими процесами з приводу житла. Рішенням суду була скасована приватизація квартири АДРЕСА_1 , що у м. Кривому Розі, яка отримувалась нею та померлим сином від першого шлюбу. ОСОБА_7 за рішенням суду від 27.09.2011 року був вселений разом із ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_10 до вищевказаної квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.04.2013 року було відмовлено у задоволенні її позовних вимог, щодо визнання ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 втратившими право на житло, пройшло понад 1 рік часу та відповідачі жодного разу не з'явились за місцем реєстрації. Відповідачі всупереч нормам діючого законодавства є лише формально зареєстрованими у спірній квартирі, навіть після примусового вселення відповідачів, в порядку примусового виконання рішення суду, вони нехтують своїми правами і обов'язками.

За таких обставин, уточнивши свої вимоги, просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку.

Під час розгляду справи, відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення, пояснивши, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2011р. ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 а позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_13, управління благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради, третя особа - КЖП № 26 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсною реєстрації, виселення та вселення - задоволено.

Актом державного виконавця від 15.12.2011 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3488/07 виданого 27.09.2011 року апеляційним судом Дніпропетровської області про вселення ОСОБА_7 в кв. АДРЕСА_1 встановлено, що останній в квартиру не вселився так як ОСОБА_5 не відчинила двері. Таким чином, ОСОБА_5 перешкоджає їм у вселенні до житла та не сплачує комунальних платежів, на підставі чого просили суд визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняти її з реєстраційного обліку та виселити зі спірної квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_9 в інтересах малолітнього ОСОБА_10 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7, ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення - залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні її позовних вимог та ухвалення нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції не дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення справи, не прийняв до уваги, що позивачі у 2000 році добровільно покину помешкання та з того часу не проживають у спірній квартирі без поважних причин.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_9 та їх представник ОСОБА_8 просять апеляційну скаргу відхилити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мають доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, шлюб сторони зареєстрували в 1989 році, який розірвано 2001 році за позовом ОСОБА_7, на утримання доньки з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 було стягнуто аліменти в 2005 році.

Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 306 від 22.01.1990 року ОСОБА_7 виділена квартира АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих неізольованих(прохідних) кімнат розміром: 11,6 кв.м та 16,4 кв.м, на сім'ю, яка складається з трьох чоловік. Квартира є неприватизованою.

На час розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані сторони по справі та малолітній син ОСОБА_9 - ОСОБА_10.

Житловий спір між сторонами виник з часу розлучення і триває до теперішнього часу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, виходячи з наступного.

Статтею 47 Конституції України та ст. 1 ЖК України передбачено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Також ст. 311 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідності до ст.71 ЖК України особа втрачає право на житло у разі не проживання в приміщенні понад 6 місяців без поважної причини.

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те,що ОСОБА_5 не надано належних доказів тому, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не проживали у спірній квартирі без поважних причин, є правильним. Більше того, суд встановлено, що ОСОБА_5 чиняться перешкоди в проживанні відповідачів в спірному житловому приміщенні, останні не можуть користуватися спірною квартирою, із-за неприязних стосунків та у зв'язку з тим, що в спірній квартирі з дозволу ОСОБА_14 мешкає ОСОБА_15

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що відповідачі в спірній квартирі не проживають з поважних причин протягом тривалого часу, оскільки їх не проживання у спірній квартирі обумовлене наявністю конфліктної ситуації між сторонами, яка створилась у зв'язку із тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 являються колишнім подружжям, у яких нові сім'ї, а проживання в одній квартирі викликають у них конфлікти.

Доказом того, що відповідачі не мають наміру відмовлятися від спірної квартири,є те, що спори з приводу вселення та проживання в спірній квартирі постійно розглядаються судами з 2005 року, оскільки при вселенні відповідачам не надано ключів від спірної квартири, та відповідно до вимог ЖК України до теперішнього часу вони сплачують комунальні платежі.

Тому доводи ОСОБА_5 в апеляційній скарзі та те, що суд не дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення справи, не прийняв до уваги, що позивачі у 2000 році добровільно покину помешкання та з того часу не проживають у спірній квартирі без поважних причин є безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: