Номер провадження: 22-ц/785/2627/16
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Полякової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Балтської районної державної адміністрації Одеської області про розірвання договору найму житлової площі , стягнення заборгованості за комунальні послуги і проживання, виселення із кімнати гуртожитку без надання іншого приміщення, за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 21 січня 2016 року, -

встановила:

У вересні 2015 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом про розірвання договору найму житлової площі, стягнення заборгованості за комунальні послуги і проживання, виселення із кімнати гуртожитку без надання іншого приміщення і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідно до договору № 7 від 01.03.2013 року найму житлової площі укладеного між сторонами , відповідачу ОСОБА_1 було надано для тимчасового проживання кімнату у гуртожитку, яка зобов`язалася своєчасно оплачувати комунальні послуги ,проте ОСОБА_1 комунальні послуги сплачує несвоєчасно та не вповному обсязі ,внаслідок чого станом на 16.09.2015 року відповідач не внесла плату за користування жилою площею і комунальні послуги за 4 попередні місяці.

Позивач, посилаючись на те,що відповідно до п. 10.3 договору № 7 від 01.03.2013 року військова частина НОМЕР_1 , у користуванні якої перебуває гуртожиток, набуло право в односторонньому порядку достроково розірвати договір найму житлової площі та оскільки відповідач не є військовослужбовцем та в військовій частині ніколи не працювала, тому відовідач підлягає виселенню з гуртожитку без надання іншого житла.

Позивач просив суд :

-розірвати договір найму житлової площі АДРЕСА_1 ;

- виселети ОСОБА_1 із кімнати АДРЕСА_2 ,без надання іншого житла.

-стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 заборгованість по оплаті за житло в сумі 1938,74 грн.

-стягнути з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов .

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування Балтської районної державної адміністрації Одеської області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову,просила відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 21 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що гуртожиток, розташований за адресою АДРЕСА_3 перебуває в обслуговуванні військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_1 була вселена в гуртожиток як член сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 ,з яким перебувала у шлюбі з 30.06.2001 року по 30.09.2009 року .

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу Балтського району за вих. № 1793 від 18.09.2015. ОСОБА_1 з 29.09.2006. зареєстрована в гуртожитку військової частини за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідок Балтської міської ради Одеської області № 4535 від 09.11.2015 року та № 437 від 19.01.2016 року, відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 та має на утриманні двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю.

01.03.2013 року між військовою частиною НОМЕР_1 та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір найму житлової площі № 7 .

Відповідно до п.1 договору найму військова частина надала ОСОБА_1 для тимчасового проживання кімнату АДРЕСА_2 загальною площею 31 кв. м.

Відповідно до п. 2 договору найму відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати щомісячно оплату послуг з розрахунку 0,21 грн. за 1 кв.м.

Відповідно до п.10. договору найму житлової площі сторони передбачили ,що договір діє протягом одного року.

Якщо за місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не заявить наміру внести зміни або доповнення він продовжується на наступний рік.

Договір може бути припинений в односторонньому порядку достроково у випадках несплати за проживання протягом двох місяців, припинення роботи у військовій частині, знесення будинку чи переобладнання будинку (жилого приміщення ) в нежитловий будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом, систематичного псування жилого приміщення або використання його не за призначенням , систематичного порушення правил суспільного співжиття,що робить неможливим проживання з таким мешканцем,а міри попередження і впливу виявилися безрезультатними.

Відповідно до довідки № 1841 від 14.09.2015, затвердженою головним бухгалтером ОСОБА_5 та командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 заборгованість відповідача ОСОБА_1 за проживання та теплопостачання станом на 01.09.2015. складає 1938,74 грн.

Суд першої інстанції,відмовляючи у задоволенні позовних вимог про розірвання договору найму ,вірно посилався на те,що на час вирішення спору заборгованість за договором найму житлової площі від 01.03.2013 року відповідачем була погашена ,що підтверджується квитанціями № 190 від 10.09.2015. та № 81 від 09.11.2015. ,відповідно до яких ОСОБА_1 сплатила за проживання та комунальні послуги на рахунок військової частини НОМЕР_1 кошти в розмірі 700, 00 грн. та 1268,00 грн..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 про виселення ОСОБА_1 , суд першої інстанції вірно посилався на положення ст.ст.109,125 ЖК УРСР та ст.19 Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповідно до ст.18 Закону «Про охорону дитинства» діти- члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення -мають користуватися приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Держава охороняє і захищає права і інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень (ст. 12 Закону «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»).

Відповідач ОСОБА_1 проживає в гуртожитку з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Матеріали справи не містять висновку органу опіки та піклування щодо надання згоди на виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення відповідача разом з неповнолітніми дітьми.

Матеріали справи не містять докази наявності у відповідача іншого житла.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник органу опіки та піклування Балтської РДА Одеської області заперечували проти задоволення позову , посилаючись на відсутність підстав для виселення відповідача та порушення прав дітей на проживання та користування житлом.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що відповідач в військовій частині не працювала ,що унеможливлює подальше проживання відповідача в гуртожитку не заслуговують на увагу , оскільки відповідач в гуртожиток була вселена з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як член сім`ї віськовослужбовця та проживає в гуртожитку з 2006 року . У 2013 році між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_1 був укладений договір найму № 7 від 01.03.2013 року,який є чинним .

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що відповідачем погащення заборгованості було здійснено після пред`явлення військовою частиною позову до суду ,оскільки такий довід на законність та правильність судового рішення не впливає. На час постановлення судом першої інстанції судового рішення ,заборгованості за проживання відповідача у гуртожитку та споживання нею комунальних послуг не існувало.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо нез`ясування судом першої інстанції питань про отримання відповідачем аліментів на утримання дітей , оскільки такий довід на законність та правильність судового рішення не впливає.

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 відхилити.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П.Заїкін

Л.А.Гірняк