РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/70/16-ц

провадження у справі № 2/0285/427/16

03 березня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Савицької Л.Й.

секретар Янкова Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

ІІІ особа: Новоград-Волинський районний сектор ДМС України в Житомирській області

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з цим позовом до відповідача та просить визнати її такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням АДРЕСА_1 (далі Квартира), та зобов`язати знятися з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову зазначає, що Квартира належить їй на праві власності. Відповідач є її дочкою, зареєстрована за вказаною адресою, однак тривалий час там не проживає, комунальні послуги не сплачує та участі в утриманні квартири не бере. При цьому продовжує перебувати на реєстраційному обліку і в добровільному порядку знятись з нього не бажає.

Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви в яких просили розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала просила задовольнити, проти чого відповідач не заперечила.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ордеру на житлове приміщення №7999 від 01 листопада 1990 року, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2 (колишня Леніна, 94 Б) (а.с. 4).

За адресою АДРЕСА_3 перебуває на реєстраційному обліку ОСОБА_2, що підтверджується довідкою наданою Новоград-Волинською реєстраційною службою УДМС України в Житомирській області від 22 січня 2015 року (а.с. 23).

Водночас, актом складеним депутатом Новоград-Волинської міської ради, підтверджується факт безперервної відсутності відповідача в квартирі АДРЕСА_4 більше 10 років (а.с.6).

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, Квартира належить позивачу, відповідач ОСОБА_2 понад 10 років в ній не проживає, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням по вулиці Ніколаєва будинок 18 (вісімнадцять) квартира 36 (тридцять шість) в м. Новоград-Волинський Житомирської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуючий Л.Й.Савицька