Справа №265/7436/15-ц
Провадження №2/265/251/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2015 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.10.2012 року надав кредит у розмірі 24000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_3 керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, підписання даного Договору з боку відповідача є прямою і безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. При цьому, як вказує позивач ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач ОСОБА_1. підписом у Заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають єдиний ОСОБА_4 між ним та банком.

Також позивач ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що ОСОБА_3 нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг».

Банк свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач ОСОБА_1 своєчасно не надала ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто порушила зобовязання за Договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за Договором, у відповідача станом на 30.09.2015 року виникла заборгованість у розмірі 59700,90 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 40781,58 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 14957,48грн..; заборгованість за пенею та комісією 642,75 гривень ., а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 2819,09 гривень. Посилаючись, зокрема на ОСОБА_4, ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 59700,90 гривень за кредитним договором №б/н від 02.10.2012 року, а також судові витрати.

У відкрите судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не зявилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала, не погодившись із розрахунком банку щодо розміру суми боргу.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 у відкрите судове засідання не зявилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності , проти задоволення позову заперечувала, надала письмові заперечення, не погодившись із розрахунком, наданим банком щодо розміру суми боргу за процентами, комісією та пенею, штрафом. В обґрунтування заперечень посилалась на те, що відповідач не погоджується із загальним розміром процентів у сумі 14957,48 гривень, заборгованістю за пенею та комісією у розмірі 642,75 гривень, заборгованістю за штрафом 500 гривень, та 2819,09 гривень з наступних підстав. Виходячи із суми боргу за кредитом згідно вказаних банком у розрахунку даних і вказівок банку, що проценти нараховані ОСОБА_1 за період з 31.03.2015 року ( дата початку прострочки) по 30.09.2015р. за ставкою 42% річних, шляхом математичного перерахунку виявлено, що сума нарахованих процентів повинна складати 6 393,4633гривень. Таким чином розрахунок Банку за процентами не є математично обґрунтованим. Виходить, що ОСОБА_3 у розрахунку застосував інший розмір процентної ставки (скритий), який не має жодного правового обґрунтування. Стосовно стягнення 642,75 гривень вказано як заборгованість за пенею та комісією. Із розрахунку взагалі невідомо, скільки пені нараховано, а скільки комісії в сумі 642,75грн. Правова природа пені та комісії є різною. Пеня це неустойка, тобто вид відповідальності, а комісія це плата за надану банківську послугу. Як вбачається із розрахунку ОСОБА_3 Банку, Банк щомісячно нараховує комісію спочатку у розмірі 50грн.потім-100грн. щомісячно. Але у Тарифах, доданих банком як додаток до кредитного договору, взагалі відсутня плата щомісячної комісії. Згідно банківської виписки за кредитною карткою, яка була надана ОСОБА_1 на її запит до банку, вбачається, що 100грн. Банк щомісячно нараховує як штраф за прострочку по кредиту. Тобто це не комісія, не пеня, це є штрафзгідно банківської виписки. Стосовно стягнення штрафу у розмірі 500гривень та 2819,09гривень,фактично ОСОБА_3 двічі нараховує штрафи щомісячно по 100гривень за прострочку по кредиту, і також за прострочку - порушення строків платежів по любому із грошових зобов` язань ще щтраф 500 гривень та 2819,09 гривень Таким чином за одне й те саме порушення- за прострочку платежів, двічі нараховуються штрафи. Як вбачається із розрахунку Банку, Банк ще нараховує і пеню у розмірі 2% (графа- ставка пені у розрахунку), де у графі «сума комісії та пені з накопичувальним підсумком) вказує борг 642,75грн. і заявляє цю суму до стягнення у позові. Таким чином додатково до нарахованої пені за порушення строків платежів за кредитом, ОСОБА_3 нараховує двічі ще і штрафи за одно и те ж порушення- порушення строків платежів. Але це є потрійною відповідальністю за одне й те саме порушення- строків виконання грошових зобов`язань , що є порушенням положень ст.61 Конституції України. Як вбачається із розрахунку ОСОБА_3 Банку, пеню та два штрафи ОСОБА_3 почав нараховувати з 31.03.2015. Відповідач вважає, що до вимог про стягнення пені та штрафів розповсюджуються вимоги ст.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014року. ОСОБА_1 зверталась до ОСОБА_3 Банку із заявою про незгоду із розміром нарахованих процентів, штрафних санкцій, але на жаль ОСОБА_3 відмовив ій у перерахунку суми боргу та реструктуризації боргу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

02.10.2012 року відповідач ОСОБА_1, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «ПриватБанку» та отримала кредит у розмірі 24000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п.1.1.1.33 Умов та Правил надання банківських послуг, заява-анкета про надання послуг - звернення клієнта до Банку про відкриття йому банківського рахунку та / або надання йому інших банківських послуг на умовах цих Умов та Правил. У разі приєднання до цих Умов і Правил не в повному обсязі послуг, які надаються Банком за цими Умовами і Правилами, клієнтом додатково надається Заява про надання окремих послуг, які надаються банком з реальним умовам і Правилам.

Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість надання кредиту на платіжну картку. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між нею та позивачем ОСОБА_4, відповідно до умов якого відповідач зобовязалася повернути наданий кредит, а також сплатити відсотки за користування ним.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Ч. 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

В сенсі п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. При цьому ст. 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди Банку.

Згідно із п.1.1.1.49 Умов та правил, за користування кредитом, якій наданий позичальнику, при наявності пільгового періоду, позичальник сплачує відсотки за пільговою процентною ставкою (0,01% річних) в рамках встановленого пільгового періоду за кожною платіжною операцією (готівку, безготівкові платежі, операції зі зняття готівки в банкомату або через касу).

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до наданого Позивачем розрахунку заборгованості станом на 30 вересня 2015 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором перед позивачем за сумою наданого кредиту в розмірі 59700,90 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 40781,58 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 14957,48 гривень.; заборгованість за пенею та комісією 642,75 гривень, а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень.; штраф (процентна складова) 2819,09 гривень.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доти, доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в статті 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Маріуполь Маріупольської міської ради.

Згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки на теперішній час м. Маріуполь згідно затвердженого переліку є територією, де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача ОСОБА_1 і звільняють її від обов'язку по оплати пені та штрафів на користь ПАТ «Приват Банк», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст. 58 Конституції України.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 гривень та 2819,09гривень не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем були заявлені вимоги про стягнення «пені та комісії в розмірі 642,75грн». Проте , скільки нараховано саме пені та скільки комісії та за якою ставкою нарахована коміссія, Позивачем не визначено. Як вбачається із розрахунку Банку, Банком нараховується саме пеня у розмірі 2% (графа- ставка пені у розрахунку), де у графі «сума комісії та пені з накопичувальним підсумком) визначено борг у сумі 642,75грн.

Щодо стягнення пені у розмірі 642,75 гривень, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в якій зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року.

Як вбачається із розрахунку Позивача, пеню ПАТ КБ «Приватбанк» почав нараховувати з 31.03.2015 ( момент виникнення прострочки), тому у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У Тарифах, доданих Позивачем як додаток до договору про надання банківських послуг, відсутні підстави нарахування щомісячної комісії та не визначено розмір такої коміссії..

Перевіривши розрахунок суми нарахованих процентів, суд не погоджується із розрахунком Позивача щодо стягнення процентів в сумі 14957,48 гривень.

ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що ОСОБА_3 нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг». Як вказано у розрахунку Позивача , з часу виникнення прострочки за кредитом-31.03.2015 року, Позивач нараховує проценти за ставкою 32,4%, з 01.04.2015р- по 30.09.2015р. за ставкою 42%. При математичному перерахунку , виходячи із вказаного розміру процентів, загальна сума нарахованих та не сплачених процентів з 31.03.2015 року по 30.09.2015 року складає 6393,46 гривень а не 14957,58 гривень. Розрахунок заборгованості суми процентів наданий суду представником відповідачки в письмовому вигляді. Даний розрахунок позивачем не спростований, тому суд приймає його до уваги при вирішені спору по суті.

На підставі викладеного, позовні вимоги ПАТ КБ«Приватбанк» про стягнення процентів за користування наданим кредитом підлягають задоволенню частково в розмірі 6393,46грн.

Враховуючи той факт, що суду не було надано доказів щодо належного виконання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору, то суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню частково: підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 40781,58гривень, сума заборгованості за процентами 6393,46 гривень, а всього 47175,04 гривень.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 962,45 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.88, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 02.10.2012 року в сумі 47175 (сорок сім тисяч сто сімдесят пять) гривень 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 962,45 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя