Номер провадження: 22-ц/785/2138/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі Желєзнові В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, втрат від інфляції та процентів за користування коштами за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07.12.2015 року, -

встановила:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення з відповідача 17314 грн. 45 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що рішенням Великомихайлівського райсуду Одеської області від 11 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7793 грн., що за курсом НБУ на день винесення рішення еквівалентно 1000 доларів США, а також судовий збір у розмірі 214,6 грн., а всього на сумі 8007, 6 грн.

До теперішнього часу відповідач з позивачем не розрахувалась, таким чином судове рішення не виконала, а тому повинна сплатити на користь позивача 8007, 6 грн. яка є сумою стягнутою за зазначеним вище рішенням суду, а також в порядку визначеному ст. 625 ЦК України сплатити 5976 грн. 25 коп. інфляційні витрати та 587 грн., що є три процента річних від простроченої суми, а також 243 грн. судового збору та 2500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07.12.2015 року позов задоволений в повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду відповідач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в звязку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія погоджується, з зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки невиконання відповідачем рішення Великомихайлівського райсуду Одеської області від 11 березня 2013 року яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8007, 6 грн. є підставою для стягнення з відповідача на корись позивача відповідно до положень ст. 625 ЦК України 5976 грн. 25 коп. інфляційних витрат та три процента річних від простроченої суми - 587 грн., а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній частині.

Разом з тим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку задовольняючи інші заявлені позивачем вимоги.

Стягуючи з відповідача на користь позивача 8007,6 грн., суд першої інстанції не врахував те, що зазначена сума вже стягнута рішенням Великомихайлівського райсуду Одеської області від 11 березня 2013 року, а подвійне стягнення діючим законодавством не передбачено.

Стягуючи з відповідача на користь позивача 2500 грн. витрат на правову допомогу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України (п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В обґрунтування витрат на правову допомогу позивач надав фотокопію квитанції від 01.07.2015 року Одеської обласної колегії адвокатів (ОСОБА_4) про прийняття від позивача 2500 грн., проте не наданий договір матеріалів справи не наданий договір про надання правової допомоги укладений між позивачем та особою яка її надає.

Згідно із ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом..

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Розрахунок затрат робочого часу, витраченого на підготовку та надання правової допомоги, а також переліку робіт, які безпосередньо виконала особа яка надала правову допомогу, матеріали справи не містять.

Зазначені обставини є підставою для відмови в задоволенні заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

В звязку з частковим задоволенням позовних вимог, підлягає зменшенню сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивач, а саме підлягає стягненню 110,05 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07.12.2015 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 8007 грн. 60 коп. та 2500 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зазначених вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 110,05 грн. судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

ОСОБА_5

ОСОБА_6