У х в а л а

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року, клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень, у справі за позовом ОСОБА_4 до Балтської районної державної адміністрації Одеської області, відділу освіти Балтської районної державної адміністрації Одеської області, Управління державного казначейства України в Одеській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Котовський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 16 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково: визнав незаконним та скасував наказ від 6 жовтня 2010 року № 217-к щодо звільнення ОСОБА_4 на підставі пункту 3 статті 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України); поновив ОСОБА_4 на посаді директора та вчителя російської мови і зарубіжної літератури за суміщенням Кармалюківської ЗОШ І-ІІ ступенів Балтського району Одеської області; стягнув з відділу освіти Балтської районної державної адміністрації (далі - відділ освіти Балтської РДА) на користь ОСОБА_4 108 тис. 254 грн 79 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 2 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 2 тис. грн за надання юридичної допомоги і 37 грн судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення на роботі піддав негайному виконанню.

Апеляційний суд Одеської області рішенням від 23 квітня 2015 року скасував рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2014 року та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних в справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 15 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року залишила без змін.

16 лютого 2016 року ОСОБА_4, за дорученням якої діє ОСОБА_5, звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пункту 3 статті 41 КЗпП України та абзацу 3 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця надала ухвалу Верховного Суду України від 9 грудня 2009 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2013 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Водночас заявниця порушує питання про поновлення строку для подання вищезазначеної заяви, посилаючись на поважність причин його пропуску, а саме в зв'язку з несвоєчасним направленням їй касаційним судом судового рішення.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню, оскільки причини його пропуску є поважними.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 15 жовтня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог з огляду на те, що позивачка, перебуваючи на посаді директора та вчителя школи і виконуючи виховні функції неодноразово та безпосередньо принижувала та ображала учнів школи та їх батьків, працівників технічного персоналу школи, тобто порушила основні моральні норми суспільства, чим вчинила аморальний проступок, не сумісний з продовженням даної роботи.

Разом з тим у судових рішеннях, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі Верховного Суду України від 9 грудня 2009 року касаційний суд, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про те, що позивач не вчиняв аморального проступку, оскільки його звернення до адміністрації стосувалися неналежної організації учбового процесу, а тому наявні правові підстави для поновлення його на посаді викладача;

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2013 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на передчасність висновків судів про вчинення позивачем аморального проступку, оскільки пр. розгляді справи необхідно перевірити чи має право позивач вести педагогічну, учбово-тренувальну та оздоровчу роботу в сфері фізичної культури і спорту, чи виконував він належним чином покладені на нього виховні та педагогічні функції, а також навести доводи про те, що наявність або відсутність звання майстра спорту є аморальним проступком, несумісним з продовженням роботи позивачем як педагога (викладача).

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 356, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Балтської районної державної адміністрації Одеської області, відділу освіти Балтської районної державної адміністрації Одеської області, Управління державного казначейства України в Одеській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема