АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3749/2016 Головуючий у І інстанції - Цокол Л.І.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 191 595 грн. 76 коп. на відшкодування матеріальних збитків, завданих ним в результаті ДТП, грошові кошти у сумі 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП, грошові кошти у розмірі 20 000 грн. у якості відшкодування витрат на правову допомогу, грошові кошти у сумі 2 215 грн. 76 коп . сплаченого судового збору, обґрунтовуючи тим, що з вини відповідача виникла дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб, власником якого є позивач. Для відновлення пошкодженого автомобіля, емоційного стану та завданих збитків позивач просить стягнути вказаний нею розмір грошових коштів.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошову компенсацію в розмірі 5 000 грн. та в рахунок відшкодування судових витрат сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, мотивуючи тим, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Представники апелянта підтримали апеляційну скаргу , просили рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача, відповідач та представник 3-ї особи просили відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 лютого 2015 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки Land Rover, державний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4, проїжджаючи в м. Вишгороді по вул. Ватутіна, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем Toyota Короладержавний номер НОМЕР_2, який рухався під керуванням ОСОБА_2 в зустрічному напрямку по своїй смузі руху. В результаті таких дій відбулося зіткнення автомобілів, що призвело до отримання транспортними засобами механічних пошкоджень.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_3 здійснив порушення вимог п. 12 3. та п. 11.3. Правил дорожнього руху України.

Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 06 травня 2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Як вбачається з експертного висновку - калькуляції № 3552/4 від 19.02.2015 року, виданого ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит», загальна вартість ремонту автомобіля позивача становить 191 595,76 грн.

Встановлено, що власником ТЗ марки Land Rover, державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, про що свідчить поліс АІ/6016062 з ПрАТ "СК "Уніка".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції послався на ст.. 1194 ЦК України , згідно якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст.. 360-7 ЦАК України такий висновок Верховного суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди підлягає скасуванню, оскільки воно постановлене на неповно встановлених обставинах справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є відповідно до ст.. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду і постановлення нового рішення в цій частині.

Відповідно до ст.. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається із матеріалів справи вина відповідача ОСОБА_3 встановлена постановою Вишгородського районного суду Київської області від 27.03.2015 року, яка була залишена без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 6 травня 2015 року.

Страхова компанія «Уніка» відмовила ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування ( а.с.47-48), а тому матеріальна шкода підлягає стягненню на користь позивача із відповідача, як із заподіювача такої шкоди.

Відповідно до ст.. 1192 ч.2 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Із висновку експертної компанії «Фаворит» вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 191 595 грн 76 коп.( а.с.20 ).

Однак, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції автомобіль позивача було відремонтовано . Вартість відновлювального ремонту становить відповідно до Наряд-замовлення № 140 від 24.03.2015 року, Акту про виконані роботи за № 140 від 27.05.2015 року та квитанції про сплату коштів 182 311 грн., які колегія суддів стягує з відповідача на користь позивача.

Так як суд задовольняє вимоги про стягнення матеріальної шкоди, то з відповідача на користь позивача також стягує судовий збір у розмірі 4 653 грн 36 коп.

Судом першої інстанції частково задоволені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди.

Посилання апелянта на ту обставину, що дійсні пошкодження автомобіля позивача під час ДТП не встановлені достовірно, що підтверджується висновком № ДА/17-15 експертного авто технічного дослідження, вчиненого на замовлення ПрАТ «СК Уніка», не можуть бути прийняті до уваги .

Відповідно до висновку № ДА/17-15 утворення всього комплексу взаємних ушкоджень на автомобілях ЛендРовер та Тойота Корола за варіантами розвитку подій водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неможливі з причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку.

Відповідач, заперечуючи проти того, що автомобілю Тойота Корола були завдані пошкодження в результаті ДТП в тій мірі, в якій вона просить відшкодувати їй шкоду, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів , що автомобіль позивача було пошкоджено до ДТП між сторонами.

На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції автомобіль позивача було відремонтовано, а тому проведення експертизи є неможливим.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення 5000 грн моральної шкоди, оскільки судом було враховано характер правопорушення, ступінь моральних страждань потерпілої особи , вимоги розумності та справедливості, а тому колегія прийшла до висновку, що в цій частині рішення є законним та справедливим і повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 24 листопада 2015 року в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 182 311 грн, а також судовий збір в розмірі 4 653 грн 36 коп.

В решті рішення Печерського районного суду м.Києва від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :