РІШЕННЯ

іменем України

"17" березня 2016 р. 145/1904/15-ц

2-о/145/17/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Віценко К.А.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив :

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що його батьком є ОСОБА_3, матір'ю батька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Батько ОСОБА_4 був за національністю поляк.

Таким чином, вважає, що, також має приналежність до польської національності.

Обставини того, що його баба, ОСОБА_4 за національністю була полькою може бути підтверджено витягом з погосподарських книг Капустянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, показаннями свідків.

07 вересня 2007 року парламентом ОСОБА_5 було прийнято Закон «Про карту поляка», відповідно до якого громадяни України, батьки яких є поляками за національністю мають право отримати «карту поляка», яка дозволяє в'їзд на територію ОСОБА_5 за безвізовим режимом.

У зв'язку з бажанням отримати «карту поляка» у нього виникла необхідність пред'явити до Посольства ОСОБА_5 в Україні документи, які б підтверджували його польське коріння. Однак при зверненні до посольства він отримав усну відмову, мотивовану тим, що у наявних у нього документах, а саме: в свідоцтві про народження його батька відсутні відомості про те, що його мати була за національністю полькою.

Із заявою про приналежність його діда до польської національності він звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тиврівського РУЮ, однак йому було відмовлено у вирішенні зазначеного питання з роз'ясненням, що дане питання може бути вирішено в судовому порядку.

Встановлення зазначеного факту необхідне йому для ідентифікації його як поляка та отримання «Карти поляка», що надасть йому та членам його родини можливість частіше відвідувати історичну батьківщину його предків та юридично підтвердити приналежність до польського народу.

Просить встановити факт, що його баба, ОСОБА_4, яка померла 05.07.1974 року, була за національністю полькою.

Встановити факт, що його батько, ОСОБА_3, був за національністю поляком.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 вимоги уточнив, просить встановити факт, що баба ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка народилася 12 липня 1906 року в с.Капустяни Тростянецького району Вінницької області, та померла 05 липня 1974 року, була за національністю полькою; встановити факт, що батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який народився 24 червня 1939 року в с.Капустяни Тростянецького району Вінницької області, та помер 09 грудня 2006 року, був за національністю поляком.

Представник відділу РАЦС Тиврівського РУЮ у Вінницькій області ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви.

Свідок ОСОБА_7 показала, що народилася в с.Капустяни Тростянецького району. Знала ОСОБА_4. Члени її сім'ї були католиками, святкували католицькі свята. Вони підтримували добрі стосунки. Потім вона переїхала в м.Гнівань, а ОСОБА_4 із сім'єю - в м.Калинівка. Певний час вони ще спілкувалися, передзвонювались, а в 1974 році ОСОБА_4 померла і її зв'язки з родиною ОСОБА_3 припинилися.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що знала ОСОБА_4, вони жили поряд в с.Капустяни Тростянецького району. ОСОБА_4 була полячкою. Вони разом ходили в костел на службу, святкували всі католицькі свята. ОСОБА_9 говорила польською, розповідала їй, що її батько - поляк, однак боявся про це говорити. Після війни вона виїхала в м.Калинівку.

Суд, вислухавши представника заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Статті 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 7.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено та такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. При вирішенні факту щодо неправильності запису про національність батьків слід враховувати, що згідно Указу Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного із батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася 12 липня 1906 року в с.Капустяни Тростянецького району Вінницької області, та померла 05 липня 1974 року, що стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №2 від 28.12.2015 р. була за національністю полькою.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - син ОСОБА_4, що стверджується посвідкою про його народження, витягом з погосподарської книги Капустянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області по домоволодінню ОСОБА_4, а тому мав польську національність.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.09.1995 Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо зокрема, заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 212 - 215, 256, 259 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.09.1995 Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

вирішив:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що баба ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка народилася 12 липня 1906 року в с.Капустяни Тростянецького району Вінницької області, та померла 05 липня 1974 року, була за національністю полькою.

Встановити факт, що батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який народився 24 червня 1939 року в с.Капустяни Тростянецького району Вінницької області, та помер 09 грудня 2006 року, був за національністю поляком.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.