Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/7331/13-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 25 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1 груп» до ОСОБА_2, Моторного (транспортного) страхового бюро про стягнення коштів в порядку регресу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 лютого 2016 року,

встановила:

В листопаді 2013р. ПАТ "УСК"Княжа Вієнна ОСОБА_1 груп" звернулось до суду з позовом, уточнивши вимоги, просила стягнути з відповідачів в порядку регресу в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, 20780,70 грн. Зазначала, що 01.06.2011р. вони уклали із ВКФ«Гранд-Авто» Комплексний договір добровільного страхування (НВ) №06/02-200027856, яким застраховано автомобіль НОМЕР_1. Строк дії договору до 31.05.2012р., сума страхового відшкодування 171500 грн. 18.07.2011р. у с. Слободище Бердичівського району сталася ДТП, під час якої відбулося зіткнення за участю забезпеченого транспортного засобу "Тоуота" д.н.з. НОМЕР_2 і мотоцикла ИЖ-Ю-4к під керуванням ОСОБА_2 ДТП сталося з вини відповідача, який грубо порушив ПДР. 30.08.2011р. позивач здійснив виплату страхового відшкодування - 16064,45грн., що підтверджується платіжним дорученням №10493. Розпорядженням №132740269 від 23.08.2011р. частину страхового відшкодування в розмірі 4716,25грн. було зараховано до несплачених платежів, відповідно до п. 22.15 Договору. Станом на 20.11.2013р. кошти не відшкодовані.

Останнім рішенням Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 29 лютого 2016р. позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «УСК «КВІГ» в порядку регресу матеріальну шкоду в розмірі 20780грн. і 229,40грн. судового збору. В задоволенні позовних вимог до МТСБУ відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що власник транспортного засобу ОСОБА_3 помер 01.10.1999р. Він керував вказаним мотоциклом з усного дозволу членів сімї померлого, що не є правовою підставою для відповідальності за ст.1187 ЦК України.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, 01.06.2011р. ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_1" і ВКФ ТзОВ "Гранд-Авто" уклали Комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків. За цим договором було застраховано автомобіль НОМЕР_3. 18 липня 2011р. о 1535 у с. Слободище Бердичівського району відповідач ОСОБА_2, керуючи мотоциклом "ИЖ-Ю-4К", д.н.41-34ЖИА, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із застрахованим автомобілем НОМЕР_3 (довідка про ДТП). Постановою Бердичівського міськрайсуду від 25 серпня 2011р. він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.5-9,21-23). Власником зазначеного мотоцикла був ОСОБА_3, який помер 01 жовтня 1999р. (довідка № 8846526 від 26 липня 2011р.) Спадкова справа після його смерті не відкривалась, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.157,221). Під час ДТП водій ОСОБА_2 мав при собі посвідчення водія. Про наявність інших документів, що дають право на керування вказаним транспортним засобом, у довідці №3365 від 26.07.2004р. не зазначено (а.с.21). У судовому засіданні він пояснив, що керував мотоциклом з усного дозволу родичів покійного.

Відповідно до ст.25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.1187 ЦК визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір заподіяної шкоди відповідач не оспорював.

Відповідно до ч.1 ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив, страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або її особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідально завдані збитки.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки доказів незаконного заволодіння даним транспортним засобом відповідачем немає, то він, як винуватець ДТП, повинен відповідати за регресними вимогами позивача.

Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Судове рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : Судді: