Справа № 462/4010/15 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/1755/16 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, треті особи: міський відділ державної виконавчої служби Залізничного міського управління юстиції та підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, про звільнення майна з-під арешту.

Рішення суду оскаржив позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Посилаючись на практику Верховного Суду України, вказує на те, що у справах про зняття арешту з майна відповідачем є боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт, а відділ ДВС є неналежним відповідачем по справі, оскільки він є органом, який здійснює виконання рішень судів та інших органів, не має прав та інтересів стосовно спірного майна. Те ж саме стосується і державного виконавця, який займається виконанням рішення суду, однак не є заінтересованою особою.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, котрі належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не з'явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини.

Скориставшись своїм правом, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту.

З матеріалів справи вбачається та районним судом встановлено, що 05.08.2008 року між ПАТ «Приватбанк» /банк/ та ОСОБА_3 /позичальник/ укладено кредитно-заставний договір №LVL6А4, згідно якого банк надав позичальнику кредит. Для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань за договором позичальник надає банку предмет застави, а саме автомобіль марки Subaru Legacy, 2006 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належать йому на праві власності, в заставу. Пунктами 3.1.5 та 9.1. визначено, що застава за цим договором підлягає реєстрації в Державному Реєстрі як застава першого /вищого/ пріоритету.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2012 року звернуто стягнення на рухоме майно за кредитно-заставним договором № LVL6А4 від 05.08.2008 року, а саме: автомобіль Subarу, модель Legacy, рік випуску: 2006,тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним кредитно-заставним договором в розмірі 477793,93 грн.

Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №47064613 від 26.05.2015 року на рухоме майно ОСОБА_3 накладено обтяження, а саме: на підставі договору застави № LVL6А4 від 05.08.2008 року на транспортний засіб Subaru Legacy, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 06.08.2008 року накладено обтяження у виді застави терміном дії до 12.07.2018 року; на підставі виконавчого напису 23.07.2010 року на все рухоме майно накладено арешт терміном дії до 23.07.2015 року; на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження 28.01.2011 року на все рухоме майно накладено арешт терміном дії до 28.01.2016 року; на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 01.12.2011 року на все рухоме майно накладено арешт терміном дії до 01.12.2016 року.

Крім цього, згідно ксерокопії картки арешту ТЗ, долученої до матеріалів справи, 23.11.2012 року на автомобіль марки Subaru Legacy, №кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належать на праві власності ОСОБА_3 Залізничним ВДВС ЛМУЮ накладено арешт, а також 13.08.2013 року Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Львівській області на автомобіль НОМЕР_1.

Згідно ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача(ч.1ст.33 ЦПК України).

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року (зі змінами від 25 травня 1998 року №5), за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з акту опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція.

Оскільки до участі у справі не притягнуті особи, в інтересах яких накладено арешт на спірний автомобіль (одним з яких згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №47064613 від 26.05.2015 року є ВАТ «Фольксбанк»), а при задоволенні позову були б вирішені питання щодо їх прав та інтересів відносно даного майна, то колегія суддів вважає, що районний суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам, а твердження апелянта про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним - безпідставними.

Твердження апелянта про те, що суд не в повній мірі з'ясував усі обставини справи та не дав належної оцінки доказам по справі, колегія суддів вважає безпідставними, так як оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: