Ухвала

іменем україни

11 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Будинкоуправління» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 18 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року комунальне підприємство «Будинкоуправління» (далі - КП «Будинкоуправління») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 408,61 грн та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 06 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 18 грудня 2015 року,позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Будинкоуправління» заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 408,61 грн та стягнуто судові витрати у розмірі 243,60 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що відповідач не виконує у повному обсязі зобов'язання, передбачені законом та договором щодо участі у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території, оплати наданих житлово-комунальних послуг, при цьому користується послугами, які надають позивачі.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок судів відповідає встановленим обставинам справи, є законним і обґрунтованим, а наведені у касаційній скарзі доводи його не спростовують.

Так, судами встановлено, що між КП «Будинкоуправління» та ОСОБА_4 було укладено договір від 11 березня 2010 року № 688, за умовами якого виконавець надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій АДРЕСА_1, відповідно до затвердженого погодженого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу. Розмір щомісячної плати на дату укладення цього договору складав 64,58 грн. Споживач зобов'язався своєчасно оплачувати ці послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах, що передбачені цим договором.

Тарифи по утриманню будинків та споруд і прибудинкових територій для кожного будинку окремо, які діяли на час укладення договору між сторонами, були змінені та затверджені рішенням Виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 21 лютого 2013 року № 28.

Попри вказане, ОСОБА_4 продовжував сплачувати за надані виконавцем послуги за попередніми тарифами.

Рішенням Дубровицького районного суду від 17 березня 2014 року було відмовлено у задоволенні позову КП «Будинкоуправління» до ОСОБА_4 про зобов'язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, при цьому місцевий суд вказав на принцип свободи договору.

Оскільки відповідач відмовився оплачувати надані позивачем послуги за новими тарифами, які були змінені не в односторонньому порядку виконавцем послуг, а встановлені органом місцевого самоврядування відповідно до наданих йому законом повноважень, то суди обґрунтовано на підставі положень статей 14, 20, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» стягнули з відповідача виниклу заборгованість перед виконавцем послуг за час дії нових тарифів з 01 квітня 2013 року по 01 липня 2015 року.

Отже колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур В.А. Нагорняк