Ухвала

іменем України

13 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_7 як боржника та ОСОБА_8 як поручителя 2 361 785 грн 93 коп. заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 27 липня 2007 року між банком та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за яким банк надав їй 95 000 доларів США строком до 10 липня 2022 року, а вона зобов'язалася їх повернути та сплатити 14,5 % річних за користування коштами.

На забезпечення виконання цих зобов'язань у цей же день між банком та ОСОБА_8 укладено договір поруки.

ОСОБА_7 не виконала взятих на себе зобов'язань, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 2 361 785 грн 93 коп., яку просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 2 361 785 грн 93 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: строкова заборгованість за кредитом - 614 432 грн 59 коп, прострочена заборгованість за кредитом - 392 378 грн 16 коп., строкова заборгованість за відсотками - 8 515 грн 91 коп, прострочена заборгованість за відсотками - 123 264 грн 68 коп.; пеня - 1 223 194 грн 59 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено та стягнуто суму боргу за курсом долара США на час ухвалення рішення судом.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість станом на 21 жовтня 2014 року за кредитним договором за курсом, встановленим Національним банком України на 30 липня 2015 року у розмірі 3 163 548 грн 39 коп., з яких: 47 444,40 доларів США, що становить 1 047 097 грн 91 коп., - сума строкової заборгованості за основним боргом (тілом) кредиту, 30 298,11 доларів США, що становить 668 679 грн 29 коп., - сума простроченої заборгованості за основним боргом (тілом) кредиту, 657,7 доларів США, що становить 14 512 грн 57 коп., - сума строкової заборгованості за відсотками, 9 518,08 доларів США, що становить 210 064 грн 03 коп., - сума простроченої заборгованості за відсотками, 1 223194 грн 59 коп. - пеня.

У решті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню та, враховуючи, що при розгляді справи було виявлено порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення на підставі ч. 3 ст. 335 ЦПК України, однак касаційна скарга доводів щодо таких порушень не містить, колегія суддів виходить за межі доводів касаційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що боржник неналежно виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворився борг, який підлягає стягненню з боржника та поручителя, який відповідає солідарно за невиконання боржником свого обов'язку перед банком.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових сум, суд апеляційної інстанції виходив з того, що сума боргу має бути визначена за курсом станом на час розгляду справи, а не на час виникнення заборгованості.

Проте з таким рішенням суду апеляційної інстанції погодитись не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судами встановлено, що 27 липня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за яким банк надав їй 95 000 доларів США, а вона зобов'язалася їх повернути до 10 липня 2022 року та сплатити 14,5 % річних за користування коштами.

На забезпечення виконання цих зобов'язань між банком та ОСОБА_8 укладено договір поруки, за яким він зобов'язався відповідати перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, за виконання ним свого обов'язку за кредитним договором.

Однак ОСОБА_7 неналежно виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 2 361 785 грн 93 коп., з яких: 47 444,40 доларів США - сума строкової заборгованості за тілом кредиту, 30 298,11 доларів США - сума простроченої заборгованості за тілом кредиту, 657,57 доларів США строкової заборгованості за відсотками, 9 518,08 доларів США простроченої заборгованості за відсотками, 1 223 194 грн 59 коп. пені.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції не виконав вимог ст. ст. 10, 213, 303 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи та не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Не врахував, що позивач, звертаючись до суду з позовом, просив стягнути з відповідачів солідарно 2 361 785 грн 93 грн суми боргу, тоді як апеляційний суд, змінюючи рішення суду в частині стягнення грошових сум, збільшив розмір стягнутого боргу до 3 163 548 грн 39 коп., чим вийшов за межі своїх повноважень та позовних вимог, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

При цьому суд не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції щодо правильності розрахунку боргу та його складових і висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, не надав цим обставинам відповідної оцінки та не навів відповідних мотивів.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухваленого у справі рішення апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до цього суду, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8 задовольнити частково, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді: В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук О.В. Попович