Справа № 2-2971/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Іоновій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт» про розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом, в якому просив розірвати договір фінансового лізингу № 00312 від 26.01.2015 року, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт», та стягнути з відповідача на свою користь кошти у розмірі 45990 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ту обставину, що 26.01.2015 року між ним та представником ТОВ «Лізингова компанія «Вибір комфорт» Шваюком Р.Ю. було укладено договір фінансового лізингу № 00312, предметом якого є автомобіль Geely СК 2, вартістю 73000 грн.

Зазначав, що на виконання умов договору ним було сплачено завдаток, що становить 50% вартості предмета лізингу, оплату по договору та оформлення договору (10% вартості предмета лізингу) та 3 % Комісії за передачу предмета лізингу, що становить в цілому 45990 грн.

На даний строк передачі предмета лізингу за спірним Договорі лізингу прострочений, час прострочення складає більше передбаченого ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» строку (90 робочих днів за договором + 30 календарних днів за законом), а іншого укладеним між сторонами договором визначено не було.

Оскільки «Лізинговою компанією «Вибір комфорт» в строк не більше дев'яносто робочих днів так і не було передано в користування позивача предмету лізингу, 12.01.2016 року позивач направив лист до відповідача, у якому в односторонньому порядку відмовився від договору фінансового лізингу № 00312 від 26.01.2016 року у зв'язку з невиконанням обов'язку відповідача щодо поставки предмета лізингу та просив повернути йому сплачені кошти в розмірі 45990 грн. Однак конверт із зазначеною заявою повернувся відправнику у зв'язку із неврученням та відсутністю відповідача за вказаною адресою, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, врахувавши заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що 26.01.2015 року між ОСОБА_1 та представником ТОВ «Лізингова компанія «Вибір комфорт» Шваюком Р.Ю. було укладено договір фінансового лізингу № 00312, предметом якого є автомобіль Geely СК 2, вартістю 73000 гривень.

Позивачем ОСОБА_1 на виконання умов договору було сплачено завдаток, що становить 50% вартості предмета лізингу, здійснено оплату по договору та оформлення договору 10% вартості предмета лізингу та 3 % Комісії за передачу предмета лізингу, що становить в цілому 45990 грн. відповідно до копії квитанцій про оплату, яка міститься в матеріалах справи.

В свою чергу, відповідно до пункту 1.3 Договору лізингодавець взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 1.7 Договору предмет договору передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 (дев'яноста) робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця завдатку (50% вартості предмета лізингу), оплати по договору та оформлення даного договору (10% від вартості предмета лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмета лізингу).

Проте, предмет лізингу позивачу відповідач не передав, чим порушив умови договору.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі, якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Позивач направив лист до відповідача, у якому в односторонньому порядку відмовився від договору фінансового лізингу № 00312 від 26.01.2016 року у зв'язку з невиконанням останнім обов'язку щодо поставки предмета лізингу та просив повернути йому сплачені кошти в розмірі 45990 грн.

Між тим, конверт із заявою ОСОБА_1 повернувся відправнику у зв'язку із неврученням та відсутністю відповідача за вказаною адресою.

Крім того, позивачем направлялася аналогічна за змістом заява про відмову від договору фінансового лізингу за адресою, яка в казана в реквізитах сторін договору, а саме: вул. Крушельницької, 51, кабінет, 44, м. Тернопіль, 46003. Проте, конверт повернувся відправнику у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Встановлено, що відповідачем порушені умови договору, оскільки строк передачі предмета лізингу вказаний у Договорі лізингу прострочений, час прострочення складає більше передбаченого статтею 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» строку (90 робочих днів за договором + 30 календарних днів за законом), а іншого укладеним між сторонами договором визначено не було.

Таким чином, з аналізу наведених фактів вбачається, що право позивача як лізингоодержувача було порушено, у зв'язку з чим його вимоги щодо повернення сплачених ним коштів на виконання договору фінансового лізингу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦКУ договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з того, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань за договором фінансового лізингу № 00312 від 26.01.2015 року в частині прострочення передачі предмета лізингу, доказів на спростування вимог позивача не надав, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для розірвання вказаного договору та стягнення коштів, а також згідно зі ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 16, 93, 244, 526, 611, 651 ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 3-4, 10-11, 27, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224, 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт» про розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів задовольнити.

Розірвати договір фінансового лізингу № 00312 від 26.01.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 45990,00 грн. та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: