Справа № 346/4271/14-ц
Провадження № 2/346/8/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний Івано - Франківської області

в складі :

головуючого - судді Васильковського В.В.

секретаря Корбут Н.М.,

позивача за первісним позовом ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом ОСОБА_3

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи Коломийська міська рада, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи Коломийська міська рада, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ :

у серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із первісним позовом, посилаючись на те, що 21.11.2003 між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, однак вони проживали спільно однією сім'єю з 1998 року. За час подружнього життя за спільні кошти ними придбано квартиру № 6 по АДРЕСА_1, загальною площею 49,6 кв.м, власником якої є відповідачка. У 2006 році за спільні кошти вони зробили реконструкцію цієї квартири із збільшенням площі. Також спільним майном є незавершений житловий будинок в АДРЕСА_2, який не зданий в експлуатацію та земельна ділянка для обслуговування цього будинку, а в 2002 році було самочинно реконструйовано сарай, що знаходиться у дворі будинку АДРЕСА_1 у гараж. Крім того, у спільній власності знаходиться рухоме майно, а саме: телевізор "Соні" вартістю 19500 грн, тумбочка під телевізор за 2500 грн, домашній кінотеатр "Соні" за 5600 грн, ДВД плеєр-караоке "Самсунг" за 3500 грн, диван за 10500 грн, кухонні меблі за 20000 грн, котел "Вісман" за 8000 грн, холодильник "ЛДжі" за 6000 грн, насос водяний "Грунфус" за 3500 грн, стіл кухонний дубовий із 6 дубовими стільцями вартістю 6000 грн, пральна машина "Вірпул" за 4000 грн, ванна джакузі польського виробництва за 7500 грн, душова кабіна за 7000 грн, тумбочка із дзеркалом для ванни за 1500 грн, більярдний стіл за 8000 грн, меблева стінка за 5500 грн, комп'ютер за 5000 грн, 2 супутникові антени "Сатплюс" із тюнером вартістю 3500 грн, двохспальне ліжко за 2500 грн, шафа-купе за 7500 грн, три фонтани вартістю 2000 грн., шафа для одягу за 2300 грн, вентиляційна витяжка "Франке" за 3500 грн, газова варочна поверхня "Франке" за 5000 грн, електрична духова шафа "Франке" за 7000 грн, телевізор "Соні" вартістю 3000 грн. Просить суд визнати вказане майно об'єктами спільної сумісної власності подружжя; визнати за ним право власності на 1/2 ідеальної частки нерухомого майна, а саме: квартири № 6 по АДРЕСА_1 із врахуванням самочинної добудови; гаражу по АДРЕСА_1; незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 та виділити йому рухоме майно: телевізор "Соні" вартістю 19500 грн, тумбочку під телевізор, домашній кінотеатр "Соні", диван та стіл кухонний дубовий із 6 дубовими стільцями. У вересні 2014 року подав заяву про збільшення позовних вимог, просив також визнати квартиру № 5 із врахуванням самочинної добудови по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним 1/2 ідеальної частки вказаної квартири.

В серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому вказує, що за час спільного проживання у шлюбі з ОСОБА_1 придбано квартиру № 6 по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу та автомобіль ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1, які перебувають у спільній сумісній власності. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 2125, д.н.з. НОМЕР_1.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні первісний позов підтримали повністю, з підстав, викладених у позовній заяві, просили його задовольнити, зустрічний позов визнали та не заперечили проти його задоволення. Квартиру № 5 вважають новоствореним майном.

ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні первісний позов визнали частково, не заперечили щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири № 6 по АДРЕСА_1 та вказаного ним рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі. Заперечили проти визнання за позивачем права власності на гараж по АДРЕСА_1, частку в квартирі № 5 по АДРЕСА_1 та незавершеного будівництвом будинку по АДРЕСА_3. Крім того заперечили проти визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири № 6 з урахуванням добудови, оскільки жодної добудови до квартири № 6 по АДРЕСА_1 не здійснено.

Представник третьої особи Коломийської міської ради пояснила, що їй про обставини реконструкції квартир по АДРЕСА_1 нічого не відомо, стосовно позовних вимог покладається на погляд суду.

Третя особа Управління Держархбудінспекції в Івано-Франківській області подало заяву, в якій зазначає, що предмет позову про поділ майна подружжя не відноситься до його компетенції, просить справу розглядати без його участі.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком ОСОБА_3 У квартирі № 5 по АДРЕСА_1 проживає з 1975 року. У 2005 році він за власні кошти придбав квартиру № 6 по АДРЕСА_1, однак вирішив оформити її на дочку ОСОБА_3 Вказав, що роботи по рекострукції горища над квартирами № 5 і № 6 проводив за власні кошти, ОСОБА_1 відмовився брати участь в реконструкції, не вклав у неї жодних коштів. Також вказав, що квартиру № 5 подарував ОСОБА_3 в 2010 році згідно договору дарування. Просив в первісному позові відмовити.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити частково, зустрічний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК Укрїни особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2003 року по 04 серпня 2014 року.

За час шлюбу сторонами набуто таке майно: квартиру № 6 по АДРЕСА_1, автомобіль ВАЗ 2125, д.н.з. НОМЕР_1, та рухоме майно - телевізор "Соні" вартістю 19500 грн, скляну тумбочку під телевізор вартістю 2500 грн, домашній кінотеатр "Соні" вартістю 5600 грн, ДВД плеєр-караоке "Самсунг" вартістю 3500 грн, диван шкірозамінник світло-коричневого кольору вартістю 10500 грн, кухонні меблі вартістю 20000 грн, котел "Вісман" вартістю 8000 грн, холодильник "ЛДжі" вартістю 6000 грн, насос водяний "Грунфус" вартістю 3500 грн, стіл кухонний дубовий із 6 дубовими стільцями вартістю 6000 грн, пральна машина "Вірпул" вартістю 4000 грн, ванна джакузі польського виробництва вартістю 7500 грн, душова кабіна вартістю 7000 грн, тумбочка із дзеркалом для ванни вартістю 1500 грн, більярдний стіл вартістю 8000 грн, меблева стінка чорно-білого кольору вартістю 5500 грн, комп'ютер вартістю 5000 грн, 2 супутникові антени "Сатплюс" із тюнером вартістю 3500 грн, двохспальне ліжко вартістю 2500 грн, шафа-купе двохдверна вартістю 7500 грн, три фонтани вартістю 2000 грн, шафа для одягу двохдверна вартістю 2300 грн, вентиляційна витяжка "Франке" вартістю 3500 грн, газова варочна поверхня "Франке" вартістю 5000 грн, електрична духова шафа "Франке" вартістю 7000 грн, телевізор "Соні" вартістю 3000 грн.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи і сторонами не оспорюються.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ст. 61 ч. 1 ЦПК України).

Таким чином, вказане рухоме майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та підлягає поділу згідно запропонованого варіанту. При цьому сторони не бажають отримувати грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки в цьому майні.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/2 ідеальної частини квартири № 6 по АДРЕСА_1 із врахуванням самочинної добудови, а також визнання квартири № 5 із врахуванням самочинної добудови по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя і визнання за ним 1/2 ідеальної частки вказаної квартири, суд виходить з такого.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1995 квартира № 5 по АДРЕСА_1, загальною площею 48,8 кв.м, належала в порядку приватизації в рівних частках батьку відповідачки ОСОБА_5, її брату ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (на даний час відповідачка ОСОБА_3) (т. 1 а. с. 116).

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.09.2005 приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Григорець М.В., ОСОБА_3 придбала трьохкімнатну квартиру № 6 по АДРЕСА_1, житловою площею 34,4 кв.м, загальною площею 49,6 кв.м (т. 1 а. с. 82-84).

Рішенням виконкому Коломийської міської ради від 26.12.2006 № 428 дозволено ОСОБА_5 влаштування житлових кімнат в горищі над квартирою № 5 по АДРЕСА_1 (п. 21), а ОСОБА_3 - влаштування житлових кімнат в горищі над квартирою № 6 цього будинку (п. 22 рішення) (т. 1 а. с. 117-118).

У зв'язку з відсутністю кощтів позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 не проводили жодних будівельних робіт по влаштуванню житлових кімнат в горищі над квартирою № 6.

Натомість, батьком відповідачки ОСОБА_5, який займається підприємницькою діяльністю, були проведені всі роботи щодо влаштування мансардних кімнат над квартирами № 5 і № 6 по АДРЕСА_1, що стверджується долученими письмовими доказами (накладними, квитанціями, фіскальними і товарними чеками тощо) (т. 2 а. с. 84-111) та поясненнями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про те, що вони проводили будівельні роботи в мансардних приміщеннях горища будинку АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_5, який придбавав і привозив будівельні матеріали, оплачував їх роботу, а також свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які підтвердили виконання цих будівельних робіт на замовлення і кошти ОСОБА_5 та відсутності будь-якої участі ОСОБА_1 в таких роботах.

Після завершення робіт щодо влаштування кімнат на горищі, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 03 квітня 2010 року подарували ОСОБА_3 квартиру № 5 по АДРЕСА_1, згідно договору дарування, посвідченого 03.04.2010 приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцко П.П., реєстр. № 1022 (т. 1 а. с. 103 об.).

У зв'язку зі зміною власника квартири № 5, з метою приведення у відповідність документів, ОСОБА_3 29.11.2013 проведено коригування проекту рекострукції квартири № 5 із влаштуванням житлових кімнат на горищі, відповідно до якого мансардні приміщення були приєднані до квартири № 5 по АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 120-130).

Даний об'єкт прийнято в експлуатацію згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Івано-Франківській області 27.03.2014 № ІФ 57 на замовника ОСОБА_3 (т. 1 а. с.131-134).

14 квітня 2014 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - реконструйовану квартиру № 5 по АДРЕСА_1, відповідно до якого загальна площа цієї квартири збільшилась до 151,4 кв.м, а житлова площа - до 92,4 кв.м (т. 1 а. с. 135).

Вказані докази суд бере до уваги на встановлення зазначених вище обставин, яким обгрунтовуються заперечення відповідача.

З огляду на положення ст. 57 СК України реконструйована квартира № 5 по АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_3, як майно, набуте нею до шлюбу в порядку Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", а також - за час шлюбу, але на підставі договору дарування.

Видане ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру № 5 по АДРЕСА_1, загальною площею 151,4 кв.м, житловою площею 92,4 кв.м, в які входять мансардні приміщення горища будинку АДРЕСА_1, в т. ч. - і над квартирою № 6, є дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Тому відсутні будь-які правові підстави щодо визнання цієї квартири спільною сумісною власністю подружжя, як і підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України.

Також, незалежно від того, доводить відповідач відсутність фактів підстави позову, обгрунтування своїх вимог повинен довести саме позивач.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

В постанові від 03.06.15 (справа № 6-38цс15) Верховним Судом України роз'яснено, що критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не довів обставин на встановлення цих фактів та критеріїв набуття спільного майна, а також, що він брав участь в реконструкції мансардних кімнат своїми коштами чи власною працею.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 пояснили, що ОСОБА_1 заробітки мав незначні, їм особисто не відомо, хто проводив ремонтні роботи та їх оплату. Із показань цих свідків не вбачається, що майно (мансардні приміщення) набуте за кошти ОСОБА_1, не встановлено мети придбання такого майна, як і тих обставин, що спірне майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок трудових чи грошових затрат позивача. Їх пояснення суперечать іншим зібраним у справі доказам у їх сукупності.

З наведених мотивів суд відхиляє ці докази на обгрунтування вимог ОСОБА_1

Крім того, не грунтуються на вимогах закону доводи позивача про визнання спірних квартир об'єктами спільної сумісної власності подружжя та їх поділ із врахуванням самочинної добудови.

За змістом ст. ст. 316, 317, 376 ЦК України не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Як вбачається з повідомлення управління архітектури, містобудування та капітального будівництва Коломийської міської ради від 03.09.14, об'єкт з влаштування ОСОБА_5 житлових кімнат в горищі на квартирою № 5 по АДРЕСА_1, згідно затвердженої техдокументації прийнято в експлуатацію 27.03.2014 на замовника ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 71).

Згідно листа в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області від 20.10.2014, в інспекції відсутня інформація про реєстрацію дозвільних документів на квартиру № 6 по АДРЕСА_1 (т. 2 а. с. 1).

Що стосується позовної вимоги про визнання спільним сумісним майном незавершеного будівництвом будинку по АДРЕСА_2, то суд приходить до висновку, що в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що вказаний незавершений будівництвом житловий будинок, процент готовності 11% був придбаний ОСОБА_3 у ОСОБА_24 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.09.1995 року (т. 1, а. с. 87-88). 31.01.2014 року ОСОБА_3 подарувала вказане незавершене будівництво, відсоток готовності 39% ОСОБА_25 згідно договору дарування. Тобто, його власником є ОСОБА_25

Крім того, жодних об'єктивних доказів того, що ступінь готовності, а отже і вартість майна незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_2 була збільшена саме під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1, позивач не надав.

Щодо гаражу по АДРЕСА_1, то як вбачається з рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 березня 2005 року, право власності на цей гараж визнано за ОСОБА_5 Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником цієї нежитлової будівлі (гаражу) є ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 94).

Тому вказане нерухоме майно також не відноситься до спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову ОСОБА_1 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_3

Судові витрати слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, та ч. 2 ст. 15, ст. ст. 321, 328, 372 Цивільного кодексу України, ст. 57, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ст. 71 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи Коломийська міська рада, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Квартиру № 6 по АДРЕСА_1 визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право власності на 1/2 ідеальної частки квартири № 6 по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право власності на 1/2 ідеальної частки квартири № 6 по АДРЕСА_1.

Поділити рухоме майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, виділивши у власність ОСОБА_1: телевізор "Соні" вартістю 19500 грн., скляну тумбочку під телевізор вартістю 2500 грн., домашній кінотеатр "Соні" вартістю 5600 грн., диван шкірозамінник світло-коричневого кольору вартістю 10500 грн. та стіл кухонний дубовий із 6 дубовими стільцями вартістю - 6000 грн.

Виділити у власність ОСОБА_3 рухоме майно: ДВД плеєр-караоке "Самсунг", вартістю 3500 грн., кухонні меблі вартістю 20000 грн., котел "Вісман" вартістю 8000 грн., холодильник "ЛДжі" вартістю 6000 грн., насос водяний "Грунфус", вартістю 3500 грн, пральна машина "Вірпул" вартістю 4000 грн., ванна джакузі польського виробництва 7500 грн., душова кабіна вартістю 7000 грн., тумбочка із дзеркалом для ванни вартістю - 1500 грн., більярдний стіл вартістю 8000 грн., меблева стінка, чорно-білого кольору вартістю 5500 грн., комп'ютер вартістю 5000 грн., 2 супутникові антени "Сатплюс" із тюнером вартістю 3500 грн., двох спальне ліжко вартістю 2500 грн., шафа-купе двох дверна вартістю 7500 грн., три фонтани - вартістю 2000 грн., шафа для одягу двох дверна вартістю 2300 грн., вентиляційна витяжка "Франке" вартістю 3500 грн., газова варочна поверхня "Франке" вартістю 5000 грн., електрична духова шафа "Франке" вартістю 7000 грн, телевізор "Соні" вартістю 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1300 (одна тисяча триста) грн.. судового збору.

В задоволенні решти позову- відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи Коломийська міська рада, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 250 (двісті п'ятдесят) грн.. судового збору.

Захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру № 6 по АДРЕСА_1, після набрання рішенням законної сили- скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Васильковський В. В.