Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2016 Справа №607/16360/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання укладеного 11.03.2008 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.03.2008 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання. Згідно вказаного договору , відповідач вз»яла на себе зобов»язання довічно повністю утримувати позивача, забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом і необхідною допомогою. Натомість позивач зобов»язувалася передати у власність квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 31.4 кв.м. З 2012 року відповідач перестала виконувати свої зобов»язання за договором довічного утримання, а саме свої обов»язки щодо забезпечення позивача відповідним харчуванням та необхідною допомогою. З березня 2015 року відповідач перестала приходити до позивача, цікавитися її здоров»ям та потребами.У зв»язку із зазначеним позивач просить розірвати договір довічного утримання укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Відповідач позов визнала.

Дослідивши та оцінивши докази , суд встановив наступні обставини справи.

11.03.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за номером №839.

Відповідно до умов зазначеного договору довічного утримання ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 належну їй на праві власності приватної власності квартиру №38, що знаходиться в будинку №9 на вул.М.Кривоноса в м.Тернополі. ОСОБА_2 зобюов»язувалася довічно повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом і необхідною допомогою, надавши їй право проживання в квартирі та зберігли у її безплатному користуванні вказану квартирі в цілому. Вартість матеріального забезпечення ( харчування, одяг, необхідна допомога) встановлена сторонами в розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно.

Відповідно до п.4 п.5 Договору довічного утримання від 11.03.2008 року, договір довічного утримання ( догляду) може бути розірваний в судовому порядку. Договір довічного утримання ( догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні показали, що являються сусідами позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 вони жодного разу не бачили та стверджують, що за позивачем ніхто не доглядає.

Відповідно до ст.744 Цивільного кодексу України, ( далі ЦК України), за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Згідно ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Враховуючи викладенні обставини, зважаючи на те, що відповідачем не виконано умов договору довічного утримання та власне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання укладеного 11.03.2008 року є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 215, 217, 223 Цивільного процесуального кодексу України; ст.744, ч.1 ст.755, ст.756 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду) від 11 березня 2008 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений 11 березня 2008 року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за №839.

Стягнути із ОСОБА_2 ( с.Довжанка вул.Осадчука, 44 Тернопільського району) в користь ОСОБА_1 ( м.Тернопіль вул.М.Кривоноса, 9/38, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) 487.20 гривень сплаченого позивачем судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайоннийсуд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Дзюбич В.Л.