Справа № 160/39/16-ц
Провадження № 2/160/27/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 квітня 2016 року. смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Корнелюка В. С.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах

цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

04.02.2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.03.2008 року ОСОБА_1 та банк уклали договір № VONLGA, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 20451,20 доларів США на термін до 27.03.2023 року.

У забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1 за договором № VONLGA від 27.03.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 27.03.2008 року.

Відповідач зобовязання не виконав, внаслідок чого станом на 18.12.2015 року виникла заборгованість в сумі 16423,13 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 13704,77 доларів США, заборгованість за процентами - 1496,28 доларів США, комісія - 39,91 доларів США, пеня - 389,98 доларів США, штраф фіксований - 10,65 доларів США, штраф процентна складова - 781,55 доларів США.

Просить стягнути з відповідачів загальну суму боргу 16423,13 доларів США та судові витрати.

Відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.12.2015 року 16423,13 доларів США за курсом 23,48 грн. становить 385615,19 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі із підстав, зазначених у позовній заяві, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи по місцю проживання. Клопотань про відкладення справи від них не надходило.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № VONLGA від 27.03.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20451,20 доларів США на термін до27.03.2023 року (а.с. 14-18).

У забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1 за договором № VONLGA від 27.03.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 27.03.2008 року (а.с. 21).

Відповідач зобовязання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до твердження позивача станом на 18.12.2015 року виникла заборгованість в сумі 16423,13 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 13704,77 доларів США, заборгованість за процентами - 1496,28 доларів США, комісія - 39,91 доларів США, пеня - 389,98 доларів США, штраф фіксований - 10,65 доларів США, штраф процентна складова - 781,55 доларів США. (розрахунок на а.с.4-8).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.2 укладеного договору позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Правовідносини, що виникли між сторонами, урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 порушила умови даного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, тому її разом із процентами за користування кредитом, слід стягнути з відповідача.

Однак, судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею, комісією, штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова).

Положенням статті 61 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Залежно від видів правопорушень розрізняють і види юридичної відповідальності, однією з яких є цивільно-правова відповідальність.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу), де п.п. 5.1, 5.3 укладеного договору, передбачено, що в разі несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту банк має право вимагати сплати пені, а в разі порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань сплати штрафу в розмірі 250 грн. та + 5% від суми заборгованості. Таким чином, і штраф, і пеня, передбачають відповідальність за порушення строків (несвоєчасного погашення) платежів (заборгованості по кредиту) за кредитним договором.

Суд вважає, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача фіксованого штрафу в розмірі 10,65 доларів США не відповідає визначеному законом змісту цього поняття та його правовій природі як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України та носить імперативний характер, у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому підстав для її стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено.

Зазначена правова позиція (щодо неможливості одночасного застосування штрафу і пені, як одного виду цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення та стягнення штрафу в фіксованій частині) викладена у Постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6 - 2003 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2, відповідно до договору поруки, погодився відповідати перед банком за зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором, а, враховуючи, що ОСОБА_1 порушила умови даного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, її слід стягнути з відповідачів солідарно.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів нарахованої пені в сумі 389,98 доларів США та фіксованого штрафу в розмірі 10,65 доларів США, то вони до задоволення не підлягають.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути солідарно заборгованість за договором в сумі 16003,01 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 13704,77 доларів США, заборгованість за процентами - 1496,28 доларів США, комісія - 39,91 доларів США, штраф процентна складова - 762,05 доларів США, який обчислюється (13704,77+1496,28+39,91=15240,96; 15240,96*5%=762,05, де 15240,96 - ціна позову від якої нараховуються 5% штрафу).

Відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.12.2015 року 16003,01 доларів США за курсом 23,48 грн. становить 375750,67 грн.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Оскільки, позов задоволено частково, тому судові витрати на користь позивача слід стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 5636,26 грн. по 2818,13 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 549, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителів с. Шельвів Локачинського району в користь публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № VONLGA від 27.03.2008 року в розмірі 16003,01 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.12.2015 року за курсом 23,48 грн. становить 375750,67грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Шельвів Локачинського району в користь публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2818,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2818,13 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Локачинського районного суду Корнелюк В. С.