У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2016 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 подану в особі представника ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території України, -

встановив:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з заявою до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території України.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд вважає за необхідне повернути вказану заяву заявнику з наступних підстав.

Статтею 257-1 ЦПК України передбачена можливість подання заяви про встановлення юридичного факту на тимчасово окупованій території до будь-якого суду незалежно від місця проживання заявника лише щодо, фактів народження осіб. Стосовно інших фактів в Законі не використовуються словосполучення "до будь-якого суду" та "незалежно від місця проживання заявника", а лише міститься посилання на необхідність подання такої заяви до суду за межами тимчасово окупованої території.

Отже, заява про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території подається до суду за межами тимчасово окупованої території за загальними правилами підсудності, визначеними в статті 257 ЦПК України для подібних заяв.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що заявник ОСОБА_1 взятий на облік Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Також відсутні докази того, що постійне місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване у м. Ужгород.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що фактичним місцем проживання заявника, як тимчасово переміщеної особи є м. Львів, вул. Медової Печери, 71 ( Львівський геріатричний інтернат).

У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається зокрема сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Крім того, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Внутрішньо переміщені особи мають стати на облік та отримати відповідну довідку.

Згідно норм цивільного процесуального кодексу України та Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання чи перебування особи має бути належним чином зареєстрованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається заявнику для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Таким чином, оскільки місце проживання заявника знаходиться за межами територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, заяву у відповідності до вимог ст. 115 ЦПК України слід повернути заявникові для подання до належного суду. Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 подана в особі представника ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про встановлення факту проживання у відповідному місці не підсудна Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області, у зв'язку із чим підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 115, п.4 ч. 3 ст. 121, 208-210, 257, 257-1, 294 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 подану в особі представника ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території України - повернути заявнику для подання до належного суду.

Копію ухвали та заяву з доданими до неї матеріалами надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано,набираєзаконної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3