Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3977/14-ц Головуючий у 1-й інст. Зосименко О.М.
Категорія 46 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся із заявою про перегляд рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 липня 2015 року в зв'язку з нововиявленими обставинами. Заяву обґрунтовує тим, що на час розгляду справи в суді позивач не була власником спірної квартири. Ця обставина стала йому відома після набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 березня 2016 року в задоволенні заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що факт зміни власника спірної квартири відбувся 20 жовтня 2014 року, тобто обставина зміни власника квартири існувала на час розгляду справи, не була йому (ОСОБА_3.) відома, хоча суттєво впливає на висновки суду, які могли бути іншими.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів, викладених у скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Управління державної міграційної служби України в Житомирській області. В останній редакції позову просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1, виселити їх із вищезазначеної квартири без надання іншого житлового приміщення, а також зобов'язати Управління державної міграційної служби України в Житомирській області зняти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із реєстраційного обліку (а.с.24 т.1). Позов обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно вона придбала спірну квартиру з прилюдних торгів, яку безпідставно продовжують займати відповідачі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 липня 2015 року, яке ухвалами Апеляційного суду Житомирської області від 16 вересня 2015 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2015 року залишено без змін, позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1. У задоволенні решти вимог відмовлено (а.с.114-116,162-163, 230-231 т.1).

Свідоцтвом від 04 березня 2014 року приватним нотаріусом, відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі Акта державного виконавця про проведені прилюдні торги, посвідчено належність ОСОБА_1 на праві власності квартири АДРЕСА_2 (а.с.5 т.1). Відповідно до ст.182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягало держаній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як убачається з відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач 20 жовтня 2014 року продала спірну квартиру (а.с.6 т.2).

Відповідно до змісту п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України підставою для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч.2 ст.361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У пунктах 5,6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» судам роз'яснено, що процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилається особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.

Судове рішення не може переглядатися у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначена обставина щодо зміни власника спірної квартири не є нововиявленою обставиною в розумінні п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, оскільки на час звернення до суду з позовом спірна квартира належала ОСОБА_1 на праві власності, ОСОБА_3 брав участь у справі через свого представника, обставина зміни власника могла бути встановлена при з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, а доказ не був поданий своєчасно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України ухвала суду першої інстанції залишається без змін, оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: