Номер провадження: 22-ц/785/4356/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Фабіжевській Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2014 року по справі за поданням Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

встановила:

У червні 2014 року державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

В обґрунтування подання зазначав, що у відділі на виконанні знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого документа, що виданий 21.05.2013 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін банк» заборгованості за кредитом на загальну суму 54727,58 доларів США та 9743,85 грн..

Як зазначив державний виконавець вживаються заходи щодо примусового виконання рішення, проте станом на теперішній час вимоги зазначеного документа боржником не виконані, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2014 року подання державного виконавця задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань перед ПАТ «Марфін банк» за виконавчим документом № 2-2532/11, виданим Приморським районним судом м. Одеси 21 травня 2013 року.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити по справі нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця відмовити, посилаючись на порушення судом права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги та заяви, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи подання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду від 16.04.2013 року, що є підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань перед ПАТ «Марфін банк».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобовязань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобовязань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. За поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби, судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні в першому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції повторно перебуває виконавчий лист, виданий Приморським районним судом м. Одеси 21.05.2013 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» грошових коштів у розмірі 447564.49 грн..

06.06.2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с.168, т.2)

У цей же день державним виконавцем було направлено боржнику ОСОБА_3 постанову про відкриття виконавчого провадження та зобовязано зявитися до першого Приморського ВДВС для добровільного виконання рішення суду (а.с.169, т.2).

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем здійснювалися заходи щодо примусового виконання судового рішення, що підтверджується постановою від 19.08.2013 року про розшук майна боржника (а.с.192, т.2).

З листа КП «БТІ ОМР» від 21.06.2013 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_3 зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.188, т.2).

Державним виконавцем були проведені виконавчі дії з виходом за вказаною адресою, але йому двері ніхто не відчинив, що підтверджується актом від 03.03.2014 року (а.с.194, т.2).

Посилання апелянта на те, що за адресою: АДРЕСА_1 він ніколи не мешкав, та не був зареєстрований, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки на нього станом на 31.12.2012 року була зареєстрована зазначена квартира.

Крім того, відомості про отримання боржником ОСОБА_3 доходів відсутні, що підтверджується відповідями з Державної податкової служби України (а.с.189, т.2). та Пенсійного фонду України(а.с.195, т.2).

Зазначені обставини свідчать про те, що державним виконавцем були прийняті усі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Посилання апелянта на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон перешкоджає йому заробляти гроші для погашення боргу перед Банком, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки рішення суду було ухвалено 16.04.2013 року, а тимчасово обмежено боржника у праві виїзду за кордон 21.10.2014 року, та за цей час боржником не було сплачено у рахунок погашення заборгованості жодної суми, що свідчить про ухиляння від виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду, тому тимчасове обмеження виїзду ОСОБА_3 за межі України є єдиним засобом впливу на боржника.

Надання представником ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції постанови державного виконавця від 29.04.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку з тим, що органами ДАІ не виявлено АМТ, що належить боржнику на праві приватної власності, відсутні джерела отримання доходів та майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості згідно діючого законодавства України, не є підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали, яка була винесена 21 жовтня 2014 року.

Виконання будь-якого рішення є невідємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод.

Таким чином, ухиляння ОСОБА_3 від виконання боргових зобовязань перед ПАТ «Марфін Банк» за виконавчим документом № 2-2532/11, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, ухвала суду відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_2