У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Максимчук З.М., Хилевича С.В.

Секретар судових засідань Шептицька С.С.

З участю ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та їх представника та

представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачів - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 адвоката Мороз Людмили Святославівни на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за борговою розпискою,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулись до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 15 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за борговою розпискою - відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі представник позивачів адвокат - Мороз Л.С. не погоджуючись із рішенням суду вказувала, що судом порушено норми матеріального права ( не застосовано норми закону, які підлягали застосуванню), а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводила, що упродовж 5 років між її довірителями та відповідачкою склалися відносини, передбачені договором комісії.

Зокрема, позивачі поставляли відповідачці товар, а вона в свою чергу його реалізовувала, після чого виручені кошти передавала позивачам.

Вказаний факт в судовому засіданні не заперечили сторони та підтвердив свідок ОСОБА_6

Посилається на положення ст. 1053 ЦК України згідно яких, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму або з інших підстав, може бути замінений позиковим зобов"язанням. Заміна боргу позиковим зобов"язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 цього Кодексу).

Доводила, що борг, який виник із договору комісії, був замінений позиковим зобов"язанням.

Позичальниця в судовому порядку договір позики не оспорила, доказів того, що боргова розписка була нею написана під тиском чи внаслідок іншого незаконного на неї впливу суду не надала.

Просила оскаржуване рішення скасувати і ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

В запереченні на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Євгеюк О.Є. вказує на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів заслухавши доповідача, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі і з"явились в судове засідання у межах апеляційної скарги, дійшла висновку про її відхилення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом першої інстанції, що 21 жовтня 2014 року відповідачка ОСОБА_4 написала розписку позивачам відповідно до якої вона начебто взяла у власне користування 45416 доларів США у ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та зобов"язалась їх віддати в строк до 31 грудня 2014 року (а.с.10).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або іншгих речей , визначених родовими ознаками.

Оскільки, позивачі грошових коштів ОСОБА_4 не передавали, і жодна із сторін, а також свідки, які поставили свої підписи на розписці цієї обставини не заперечили, суд перешої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для визнання укладеним договору позики і з цих підстав відмовив у задоволенні вимог.

Уже в судових дебатах представник позивачів зазначив, що між сторонами на протязі 2009 - 2014 років склалися правовідносини комісії, які полягали в тому, що позивачі постачали відповідачці товар, яка є суб"єктом підприємницької діяльності для його реалізації, після якої гроші передавались відповідачкою позивачам.

Договір комісії, як того вимагає п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі укладений не був.

Статтею 1053 ЦК України передбачено, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншгої підстави , може бути замінений позиковим зобов"язанням.

Заміна боргу позиковим зобов"язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

При новації зобов"язання сторони повинні домовитися про заміну первісного зобов"язання новим зобов"язанням (ч. 2 ст. 604 ЦК).

Умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі передбаченій для укладення договору позики ( ч. 2 ст. 1053 ЦК), а по-третє, це дійсність первинного зобов"язання.

Оскільки, між сторонами не було укладено двосторонньої угоди, тобто домовленості про новацію , а первинне зобов"язання відсутнє, зазначене виключає застосування положєення про новацію.

Виходячи з наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивачів адвоката - Мороз Л.С. відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: З.М.Максимчук

С.В.Хилевич