У х в а л а

іменем україни

28 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, що містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 лютого 2016 року.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про пропущення процесуального строку з поважних причин.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 лютого 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з недоведеності ОСОБА_2 завдання їй збитків ОСОБА_3 у розумінні підстав, визначених ст. 22 ЦК України, якою обґрунтовано позов, і сума, про стягнення якої просить позивач, не належить до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої й апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2строк на касаційне оскарження рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 лютого 2016 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Карпенко