Номер провадження: 22-ц/785/3536/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.02.2016 року,

встановила:

25.12.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 вересня 2014 року відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 10 серпня 2014 року о 19 годині 25 хвилин на перехресті вул. Фучика та вул. Чкалова м. Ізмаїла Одеської області. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та його доньці ОСОБА_3 спричинена моральна шкода, яка визначена у пошкодженні автомобіля, а також у психічному стресі та фізичному пошкодженні ділянки хребта.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.02.2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та стягнуто на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права, неправильне застосування матеріального права та неповне зясування судом обставин, яки мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що позивачами не надано належних доказів причинно-наслідкового звязку погіршення стану здоровя ОСОБА_3 у наслідок дорожньо-транспортної пригоди та наявності спричинення цією подією страждання чи порушення нормального життєвого устрою. Крім того зазначив, що суд першої інстанції порушив процесуальний порядок допиту свідка та не звернув увагу на те, що позивачі повинні були звернутися за відшкодуванням моральної шкоди до страхової компанії та тільки у разі недостатності покриття вимог коштами, передбаченими страховими виплатами, можливе предявлення позову до ОСОБА_4 та не залучив до участі у справі страхову компанію.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні/

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 завдано маральних страждань у звязку спричиненням останній ушкодженню здоровя.

З такими висновком суду погодитись не можна оскільки він не відповідають обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 вересня 2014 року відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 10 серпня 2014 року о 19 годині 25 хвилин на перехресті вул. Фучика та вул. Чкалова м. Ізмаїла Одеської області, в результаті чого був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3

Висновком співробітника Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області від 15 серпня 2014 року ОСОБА_3 була надана медична допомога, тілесні ушкодження відсутні.

Сторони не заперечують проти наявності у відповідача страхового полісу з ПрАТ «СК Уніка», що також підтверджено заявою позивача ОСОБА_2 про виплату матеріального збитку.

В судовому засіданні від час розгляду апеляційної скарги, позивач ОСОБА_2 не зміг пояснити, яким чином сума 10000 грн. яка визначена в позові на двох, може відшкодувати їх індивідуальну моральну шкоду. Також ОСОБА_2 визнав, що йому моральної шкоди, ушкодженням здоровя ОСОБА_3, не завдано.

Таким, чином, оскільки ОСОБА_2 моральної шкоди не завдано, то його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того колегією суддів встановлено, що медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_3 (а.с.14,15), не містить таких реквізитів: назва та код закладу у якому вона була заповнена, номеру картки, дати її заповнення. В наданій картці відсутні штами та печатки, не вказано лікаря який її заповнював.

У дослідженні за допомогою компютерного томографа від 11.08.2014 року (а.с.13), на який посилається позивач, не відображено причинно-наслідковий зв'язок між виявленим початковим остеохондрозом шийного відділу хребта та часткового варіанту аномалії Кімерлі із ДТП.

Отже, так як, медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_3 та дослідження за допомогою компютерного томографа від 11.08.2014 року, немає жодних посилань на дорожню-транспортну пригоду, немає жодних вказівок коли виникли відхилення і причину їх виникнення, то вони не можуть бути доказом про ушкодженням здоровя в наслідок дорожню транспортної пригоди від 10 серпня 2014 року.

Колегія суддів сприяла сторонам у всебічному і повному зясуванню обставин справи, позивачу було надано можливість подати належні докази на підтвердження моральних страждань повязаних із ушкодженням здоровя та іншим, для чого в судовому засіданні було оголошено перерву.

Разом з тим, жодних доказів позивачем надано не було, однак представник відповідача надав суду фото на яких зображено ОСОБА_3 в її автомобілі, де вона з друзями посміхається. Позивач не заперечувала, щодо доручення вказаних фото та визнала, що вони зроблені після ДТП.

Колегія суддів вважає, що вказані фото спростовують твердження позивача, що окрім ушкодження здоровя їй завдано моральних страждань оскільки вона після ДТП боїться їздити в автомобілі та не може ним керувати.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведе що їй відповідачем спричинено моральну шкоду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК Уніка», що передбачало також і відшкодування моральної шкоди, разом з тим позивачі не звертались до страхової компанії за відшкодуванням моральної шкоди, до участі у справі її також залучено не було, що є окремою підставою для відмови у задоволені позову.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В ході розгляду справи в судді апеляційної інстанції позивачеві було розяснено ст.ст.10,60 ЦПК України щодо його прав та обовязків подачі доказів, на що він відмовився подавати буд-які докази.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зроблені з порушення норм матеріального та процесуального права, на підставі п.п. 1,3,4 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 309 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.02.2016 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.М.Таварткіладзе

ОСОБА_5