АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2310/16 Справа № 207/5168/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Юрченко І. М. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 грудня 2015 року про задоволення подання начальника Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області Ніколайчик Ю.А. про примусове проникнення до житла до помешкання боржника ОСОБА_4 з адресою АДРЕСА_1

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 грудня 2015 року подання начальника Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області Ніколайчик Ю.А. про примусове проникнення до житла до помешкання боржника ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області Ніколайчик Ю.А. про примусове проникнення до житла до помешкання боржника ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали та задоволенні подання державного виконавця, не пересвідчився чи дійсно майно за адресою АДРЕСА_1 - належить боржнику ОСОБА_4, оскільки 13 грудня 2014 року між попереднім власником ОСОБА_5 та ним було укладено договір купівлі - продажу вищевказаного житлового будинку.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та змісту заявленого подання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, начальник Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області Ніколайчик Ю.А. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 в якому зареєстрований боржник ОСОБА_4

В поданні зазначив, що у Баглійському ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 49705107 з примусового виконання:

-виконавчого листа № 2-1129 від 03.07.2009 року виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 55380,00 грн.

-виконавчого листа № 2-1129 від 03.07.2009 року виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 205,00 грн.

19.04.2011 року державним виконавцем на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» винесені постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищевказаних виконавчих документів, копії яких були направлені сторонам до відома і виконання.

У передбачений ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» термін для самостійного виконання рішення суду, боржником рішення суду не виконано.

Державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, але перевірити майновий стан не було можливим.

20.12.2013р. державним виконавцем було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 двері будинку відчинила дружина боржника та повідомила, що він більше року не мешкає за даною адресою, знаходиться за кордоном у Російській Федерації, для перевірки майнового стану в будинок жінка державного виконавця не впустила, про що складено відповідний акт державного виконавця.

На сьогоднішній день, державному виконавцю не вдається потрапити до будинку, де зареєстрований боржник ОСОБА_4 для проведення виконавчих дій.

Задовольняючи подання начальника Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області Ніколайчик Ю.А. про примусове проникнення до житла до помешкання боржника ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що постановами від 19.04.2011р. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчих листів від 03.07.2009р. по справі №2-1129, за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 55 380грн. та судового збору в сумі 205грн., копії постанов надіслано боржнику для виконання та стягувачу до відома.

Відповідно до довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 16.04.2014р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Проте колегія суддів не може погодитись з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Частиною 2 вказаної статті закріплено, що суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В той же час, статтею 30 Конституції України та статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла або іншого володіння, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належить боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Приписами п. 9 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення мотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Як встановлено матеріалами справи, н час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_4 не являвся власником майна, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1, а власником вказаного будинку є ОСОБА_2 який придбав вказаний житловий будинок 13.12.2014р.

Звертаючись до суду, з поданням про примусове проникнення до житлового приміщення ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, державний виконавець не був достеменно впевнений, що там знаходиться майно боржника, а лише перевіряв майновий стан ОСОБА_4

В той час як ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає примусове проникнення до приміщення особи, в якої перебуває майно боржника.

Заявлене державним виконавцем подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що звертаючись з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до вищезазначеного майна, яке належить не боржникові, а іншій особі, начальник Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області Ніколайчик Ю.А., повинен був належно обґрунтувати факт наявності майна боржника у цьому приміщенні, якщо таке майно там знаходиться, однак цього зроблено не було.

Так державний виконавець посилається, як на підставу для задоволення заявленого подання виключно на припущеннях дружини боржника, що в свою чергу є недостатнім для задоволення заявленого подання.

Розглядаючи подання про примусове проникнення до приміщення, що належить іншій особі, а не боржнику, судом не повідомлено власника цього майна про розгляд зазначеного питання.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції не мав правових підстав для задоволення подання про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення на підставі ст.376 ЦПК України.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права при розгляді подання державного виконавця, а тому у відповідності до ст.312 ЦПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 312, ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 грудня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: