Справа № 690/186/16-ц
Провадження № 2-о/690/17/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м.Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Єрківська селищна рада Катеринопільського району Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

заявник просить суд встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла 15 червня 2010 року, державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ № 572368, виданого 1 березня 2006 року Катеринопільським районним відділом земельних ресурсів, яка призначена для ведення товарного сільського виробництва, що знаходиться в адмінмежах Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області виданого на імя ОСОБА_3 посилаючись на те, що 15 червня 2010 року померла ОСОБА_2, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,46 га, яка розташована в межах Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області, яка призначена для ведення товарного сільського виробництва та належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку та будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, що знаходиться за адресою: вул.50-річчя Радянської влади, 53 в с.Стецівка Звенигородського району Черкаської області та належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку та свідоцтва на право власності на будинок. 23 січня 2009 року секретарем Стецівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області був посвідчений заповіт ОСОБА_2, згідно якого ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею. Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 вона прийняла та продовжує нею користуватися, відмови вона не заявляла. Звернувшись до державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виявилося, що є розбіжності в деяких документах. 02 квітня 1983 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, після реєстрації шлюбу взяла прізвище ОСОБА_5. ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно свідоцтва про смерть, померла ОСОБА_2. 07 березня 2007 року був посвідчений заповіт ОСОБА_2. ОСОБА_2 є власником будинку, який розташований за адресою: вул.50-річчя Радянської влади, 53 с. Стецівка Звенигородського району Черкаської області та земельної ділянки під будинком. 01 березня 2006 року на підставі розпорядження Катеринопільської районної державної адміністрації від 16 серпня 2005 року, Катеринопільським відділом земельних ресурсів ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,46 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Єрківської селищної ради. Для послідуючого нотаріального оформлення спадщини їй необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту.

Від Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області надійшла заява в якій вони просять суд справу за заявою ОСОБА_1 розглядати без участі їхнього представника, проти задоволення заяви не заперечують.

Заслухавши заявника, допитавши свідка та вивчивши письмові докази справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 02 квітня 1983 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.16). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 взяла прізвище «Іщенко». 29 вересня 1984 року ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.15).

23 січня 2009 року секретарем Стецівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області був посвідчений заповіт ОСОБА_2, згідно якого ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, що стверджується заповітом (а.с.8).

15 червня 2010 року ОСОБА_2 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,46 га, яка розташована в межах Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області, яка призначена для ведення товарного сільського виробництва та будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, що знаходиться за адресою: вул.50-ти річчя Радянської влади, 53 с.Стецівка Звенигородського району Черкаської області, що стверджується державними актами на право власності на земельну ділянку (а.с.13, 14) та свідоцтвом про право власності на будинок (а.с.12).

Як вбачається із довідки Стецівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області (а.с.17) заявник постійно проживала з ОСОБА_2, в с.Стецівка Звенигородського району Черкаської області по вул. 50-річчя Радянської влади, 53 з 2005 по 15 червня 2010 року. Спадщину прийняла та продовжує нею користуватися.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив по відмову від неї.

Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Заявник звернулася до державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено, оскільки у державному акті на право на земельну ділянку серія ЯБ № 572368 (а.с.14) виданого Катеринопільським відділом земельних ресурсів, було допущено помилку, а саме: вказаний акт виданий на імя ОСОБА_3.

Вказана невідповідність сталася внаслідок того, що особа, яка виписувала документ допустила помилку на яку своєчасно не звернули увагу.

Той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є однією й тою самою особою, підтверджується копією паспорта (а.с.7), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с15), а також показами свідка ОСОБА_6

Встановлення факту належності державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 572368 ОСОБА_2, має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на отримання спадщини за заповітом.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п.5 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази належності ОСОБА_2 державного акту на право на земельну ділянку серія ЯБ № 572368 виданого Катеринопільським відділом земельних ресурсів на імя ОСОБА_3, що є підставою для задоволення заяви ОСОБА_1.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

А тому, суд вважає за необхідне встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла 15 червня 2010 року державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ № 572368, виданого 1 березня 2006 року Катеринопільським районним відділом земельних ресурсів, яка призначена для ведення товарного сільського виробництва, що знаходиться в адмінмежах Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області виданого на імя ОСОБА_3.

На підставі ст. 256 ЦПК України та керуючись ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Єрківська селищна рада Катеринопільського району Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла 15 червня 2010 року, державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №572368, виданого 01 березня 2006 року Катеринопільським районним відділом земельних ресурсів, яка призначена для ведення товарного сільського виробництва, що знаходиться в адмінмежах Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області виданого на імя ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий В.А.Здоровило