АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/1245/16 Головуючий 1-ї інстанції Нев'ядомський Д.В.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.С., Коровіна С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Україна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (відповідач-1), Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Україна» (надалі - ПАТ СК «Україна» або відповідач-2), в якому просив стягнути з відповідачів на його користь майнову шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), зокрема з ПАТ СК «Україна» - 21 744,02грн., з ОСОБА_3 - 16 221,76грн., а також стягнути з останнього моральну шкоду в сумі 10 000,00грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 25 серпня 2015 року о 13.20годині на вул. Шевченка №142 в м. Харкові (поблизу станції метро «Київська») сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль BMW 530i, державний реєстраційний знак НОМЕР_1. Постановою Київського районного суду м. Харкова водія ОСОБА_3, який є страхувальником у ПАТ CK «Україна» за договором №АІ/5549бб2 від 21.01.2015року, визнано винним у вчиненні ДТП. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №161 від 29.09.2015року, вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW 530i, державний номерний знак НОМЕР_1, складає 36 965,78грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу цього ж автомобіля становить - 22 244,02грн. Внаслідок ДТП він зазнав сильні та тривалі страждання (душевні, психологічні тощо) внаслідок протиправної поведінки відповідача щодо нього самого, внесенням тривалих вимушених змін у спосіб його життя, зокрема пов'язаним з необхідністю відвідування автосалону, оцінювачів, неможливості використання належного йому транспортного засобу, усвідомленням неможливості цілковитого відновлення попереднього стану транспортного засобу. Всі ці наслідки ДТП негативно відбилися на його моральному стані, призвели до зайвих глибоких страждань та вимагають від нього додаткових зусиль для відновлення нормального ритму життя і стану здоров'я.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 позов не визнав, вважає його необгрунтованим.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 500,00грн., моральну шкоду в розмірі 2 000,00грн. Стягнуто з ПАТ СК «Україна» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 21 744,02грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог заявлених до ОСОБА_3 про стягнення на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 16 221,76грн., як компенсації майнової шкоди, та в частині відмови у стягнення 8 000,00грн. моральної шкоди, і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Відповідачі рішення суду в апеляційному порядку не оскаржують.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 25.08.2015року о 13год. 20хв. ОСОБА_3 в м. Харкові по вул. Шевченко, в районі буд. №142 керуючи автомобілем Mazda CX-7, державний реєстраційний знак НОМЕР_2, невірно вибрав безпечну дистанцію в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем BMW 530i, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, під керування ОСОБА_1, чим порушив п.13.1 ПДР України. В результаті даного ДТП був пошкоджений автомобіль марки BMW 530i, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві власності.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2015 року водія ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №161 від 29.09.2015року, зробленого суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW 530і, державний номерний знак НОМЕР_1, пошкодженого в результаті ДТП, що мало місце 25.08.2015року, складає 36 965,78грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу - 22 244,02грн.

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 2 та 5 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3, який керував транспортним засобом Mazda CX-7, державний реєстраційний знак НОМЕР_2, за договором №АІ/5549бб2 від 21.01.2015року застрахована у ПАТ CK «Україна». Розмір франшизи становить 500,00грн.

Згідно вимог ст.972 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкода зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 цього Закону відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки полісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003року за №1074/8395 (надалі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектовування колісного транспортного засобу (надалі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 8.3 цієї методики встановлено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мало певну зношеність (наприклад) автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні шкоди).

Така сама позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015року у справі №6-691цс15.

Отже, стягнення вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу має місце лише за умови використання нових вузлів, деталей, комплектуючих частин іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів. Між тим, таких відомостей матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля в сумі 21 744,02грн.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанови Верховного Суду України від 04.06.2014року у справі №6-49цс14 та від 10.02.2016року у справі №6-2878цс15 колегією суддів не приймаються, оскільки в цих постановах наведені правові позиції з приводу, що відноситься до втрати товарної вартості та товарного вигляду автомобіля.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.9 постанови від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001р. №5) про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити відповідні мотиви.

Ураховуючи обставини справи та надані сторонами докази, стягнута ОСОБА_3 моральна шкода в сумі 2 000,00грн. відповідає принципам справедливості, розумності та об'єктивності.

Вирішуючи спір, суд повно та всебічно дослідив обставини справи, правильно визначив закон, що застосовується до даних правовідносин, всім зібраним у справі доказам дав належну правову оцінку.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -