ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Ткачука О.С.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання дій незаконними та скасування обтяження, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 17 березня 2008 року ОСОБА_7 уклав із Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», кредитно-заставний договір № VIW3A800000034, за яким ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 16 424,30 доларів США зі сплатою за користування кредитом у розмірі 9,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 15 березня 2013 року.

Однак зобов'язання не виконав, тому станом на 25 березня 2014 року має заборгованість 60 733,21 доларів США, яка складається: 14 349,69 дол. США - заборгованість за кредитом; 2 735,90 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 730,40 дол. США - заборгованість за комісією за користування кредитом; 36 002,22 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 24,09 дол. США - штраф (фіксована частина), 2 890,91 дол. США - штраф (процентна складова).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 17 березня 2008 року уклали договір застави рухомого майна, за яким клієнт надав у заставу автомобіль MAZDA 6 SDN, 2003 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_7

У ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в порушення умов п. 6.2.20 договору застави, ч. 2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про заставу» без згоди банку клієнт реалізував заставний автомобіль ОСОБА_6 та заставний автомобіль було зареєстровано за новим державним номерним знаком НОМЕР_2.

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та просила визнати дії банку щодо звернення стягнення на належний їй автомобіль незаконними; скасувати обтяження автомобіля, зареєстроване 28 березня 2013 року за № 13599971 державним реєстратором: Дніпропетровська філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона дійсно є власником транспортного засобу MAZDA 6 SDN, 2003 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_2, але цей транспортний засіб було нею придбано 21 травня 2013 року на законних підставах у попереднього власника ОСОБА_8, який у свою чергу придбав його у 05 червня 2010 року у ОСОБА_9

Зазначає, що до вищезгаданого кредитно-заставного договору не додано документів про право власності ОСОБА_7 на заставне майно.

Вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не може вимагати у неї автомобіль, оскільки саме ними було порушено умови договору та обтяження на автомобіль було зареєстроване лише 28 березня 2013 року.

Підставою для внесення обтяження за заявою «ПриватБанк» став договір від 17 березня 2008 року № VIW3A800000034, проте у справі міститься кредитно-заставний договір від 17 березня 2008 року № VIW3A800000034.

Оскільки банк не довів факт реалізації ОСОБА_7 автомобіля ОСОБА_6 21 травня 2013 року, а враховуючи відсутність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна, вона вважає, що є добросовісним набувачем. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2015 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо звернення транспортного засобу Mazda 6 SDN, 2003 року випуску № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2 незаконними.

Скасовано обтяження транспортного засобу Mazda 6 SDN, 2003 року випуску № кузова/шасі: НОМЕР_3, зареєстрованого 28 березня 2013 року за № 13599971 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову банку та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, суди першої інстанції виходив з того, що банком не доведено факту реалізації ОСОБА_7 транспортного засобу з обтяженням ОСОБА_6, а також враховано те, що відомості про обтяження спірного майна було внесено до відповідного реєстру після цілої низки договорів відчуження без участі ОСОБА_7

Як установлено судами попередніх інстанцій, відповідно до укладеного кредитного-заставного договору від 17 березня 2008 року № VIW3A800000034 ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 16 424,30 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 15 березня 2013 року. Однак зобов'язання не виконав, тому має заборгованість 60 733,21 дол. США.

На забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_7 надав в заставу автомобіль марки MAZDA 6 SDN, 2003 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_7

Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для звернення стягнення на заставне майно, оскільки незареєстроване обтяження не зберігає своєї сили для нового власника, а також висновок щодо порушення прав ОСОБА_6 наявністю зареєстрованої заборони щодо її майна.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.І. Євтушенко
Судді:І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.С. Ткачук