ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1344/16-ц
провадження № 2/753/2732/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. за участі: секретаря Горбань С.І., позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення страхового відшкодування та витрат, пов'язаних з оплатою оцінки вартості матеріального збитку,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (надалі - ПрАТ «УТСК») про стягнення страхового відшкодування і витрат, пов'язаних з оплатою оцінки вартості матеріального збитку, та до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі суми франшизи.

Під час розгляду справи позивач відмовився від вимог до ОСОБА_6 та заявив позов до ПрАТ «УТСК» про стягнення страхового відшкодування в сумі 33454,05 грн. та витрат, пов'язаних з оплатою оцінки вартості матеріального збитку, в сумі 1830,84 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами.

26 листопада 2014 р. в м. Києві на вул. Вербицького з вини ОСОБА_6, який керував автомобілем «Сканія» д.н.з. НОМЕР_7 з напівпричепом "KOGEL SN24" д.н.з. НОМЕР_6, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено три автомобілі, в тому числі і належний позивачу автомобіль «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_2.

Оскільки цивільна відповідальність при використанні автомобіля «Сканія» була застрахована у ПрАТ «УТСК», 5 грудня 2015 р. позивач повідомив страхову компанію про страховий випадок, і тоді ж оцінщиком ПрАТ «УТСК» ОСОБА_7 проведено огляд автомобіля «Фольксваген». 13 березня 2015 р. до ПрАТ «УТСК» позивачем подано документи на виплату страхового відшкодування. 6 серпня 2015 р. позивач повторно направив відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування, проте виплата здійснена не була.

26 серпня 2015 р. страхова компанія відмовила позивачу в ознайомленні з висновком автотоварознавчого дослідження і не повідомила оцінений розмір матеріального збитку, а тому він змушений був самостійно замовити проведення такої оцінки, відповідно до якої завдана йому матеріальна шкода складає 33454,05 грн.

1 жовтня 2015 р. позивач подав до ПрАТ «УТСК» заяву про виплату страхового відшкодування згідно отриманого ним висновку автотоварознавчого дослідження, але на сьогодні відповіді йому не надано, виплата не здійснена. У зв'язку з ухиленням від визначення розміру шкоди та виплати страхового відшкодування ПрАТ «УТСК» також повинно компенсувати йому витрати, пов'язані з оплатою оцінки вартості матеріального збитку, а саме: 1200 грн., сплачених за експертний висновок, 595,84 грн., сплачених за відправку телеграм, та 35 грн., сплачених за відправку рекомендованих листів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позов підтримали пославшись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник ПрАТ «УТСК» Гурнік А.І. подав письмові заперечення на позов. Послався на положення п. 36.2. ст. 36 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого вартість матеріального збитку підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість. За міркування представника відповідача з огляду на відсутність доказів на підтвердження факту оплати проведеного ремонту у платника ПДВ, позивачем не були понесені витрати на оплату 20% ПДВ в сумі 6690,81 грн., а відтак сума страхового відшкодування повинна становити 26763,24 грн.

Третя особа ОСОБА_4 подав письмову заяву, з якої вбачається, що позов ОСОБА_2 він підтримує і не заявляє жодних прав на отримання страхового відшкодування.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, проте їх неявка не перешкоджає встановленню фактичних обставин справи.

Заслухавши позивача, його представника, дослідивши письмові заперечення відповідача та письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

26 листопада 2014 р. в м. Києві вул. Вербицького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Сканія» д.н.з. НОМЕР_7 з напівпричепом «KOGEL SN24» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_6, «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, «Деу» д.н.з. НОМЕР_4 та «Тойота» д.н.з. НОМЕР_8.

Автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності третій особі ОСОБА_4, а позивач ОСОБА_2 володіє ним на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 01.03.2010 р. (а.с. 54, 55).

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 6 лютого 2015 р. у цій дорожньо-транспортній пригоді встановлено вину водія ОСОБА_6 (а.с. 8, 9).

Цивільну відповідальність при використанні автомобіля «Сканія» д.н.з. НОМЕР_7 та напівпричепа «KOGEL SN24» д.н.з. НОМЕР_6 їх власник ОСОБА_5 застрахував у ПрАТ «УТСК» відповідно до полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №№ АІ/2649554, АІ/2649552 від 24.05.2014 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 грн. на одного потерпілого та нульовою франшизою (а.с. 88, 89).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату)…

Отже внаслідок настання страхового випадку між ОСОБА_2 як потерпілою особою та ПрАТ «УТСК» як страховиком виникли правовідносини, що врегульовані нормами глави 67 ЦК України «Страхування» та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV).

Відповідно до ст. 22.1 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що 5 грудня 2014 р. позивач повідомив страховика про настання страхового випадку (а.с. 10-11).

Згідно ст. 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до ст. 35 Закону 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування установленого зразка.

Отже обов'язковою умовою для визначення розміру страхового відшкодування є оцінка шкоди, а підставою для виплати, - заява потерпілого про страхове відшкодування.

З позовної заяви вбачається, що позивач двічі: 13 березня та 6 серпня 2015 р., подавав страховику заяви про виплату страхового відшкодування в розмірі оціненої страховиком шкоди.

Строки здійснення страхових виплат за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені у ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV.

Так відповідно до вказаної норми Закону 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Судом встановлено, що у визначені законом строки страхове відшкодування виплачене не було і про відмову у виплаті страхового відшкодування позивача не повідомлено.

26 серпня 2015 р. позивач звертався до ПрАТ «УТСК» із заявою про ознайомлення з оцінкою завданої йому шкоди, проте жодної відповіді на свою заяву він не одержав (а.с. 14, 15).

Доказів, які б підтверджували проведення страховиком оцінки завданої позивачу шкоди, суду не надано.

Встановлені обставини дають підстави вважати, що завдану позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду відповідач взагалі не визначав.

Виконаним за замовленням позивача експертним автотоварознавчим дослідженням (висновок № 21 від 18.09.2015) встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, становить 33454,05 грн. (а.с. 19-46).

За проведення автотоварознавчого дослідження позивач сплатив 1200 грн. (а.с. 47), а також оплатив вартість телеграм та рекомендованих листів, якими ПрАТ «УТСК», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлялися про огляд його автомобіля, понісши витрати в загальному розмірі 630,84 грн. (а.с. 52-53).

В судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_10, будучи приведеним до присяги експерта та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, підтримав наданий ним висновок та пояснив, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт визначена ним у відповідності з Методикою товарознавчої експертизи колісних транспортних засобів з розрахунку 180 грн. за нормо-годину (185 грн. - за роботи по фарбуванню) без урахування ПДВ. ПДВ включено лише до вартості запасних частин, вартість яких відповідно до тієї ж Методики і програми Аудатекс визначається за інформацією дилерів.

На обґрунтування своїх заперечень представник відповідача послався на положення п. 36.2 ст. 36 Закону 1961-IV, відповідно до якого в тому разі, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Враховуючи пояснення експерта в судовому засіданні та беручи до уваги, що для проведення відновлювального ремонту автомобіля позивач в будь-якому випадку повинен буде придбати запасні частини, у вартість яких завжди включається ПДВ, підстав для зменшення розміру страхового відшкодування суд не вбачає.

Окрім того суд враховує, що обґрунтованого розрахунку розміру матеріальної шкоди, який би спростовував наданий позивачем висновок автотоварознавчого дослідження, відповідач не надав, а відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже з огляду на встановлені обставини вимоги ОСОБА_2 суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх в повному обсязі.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 33454 гривні 05 копійок, витрати, пов'язані з оплатою оцінки вартості матеріального збитку, в сумі 1830 гривень 84 копійки та судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок, а всього 35836 гривень 09 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: