Справа №560/231/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить визначити йому розмір аліментів на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Сарненського районного суду від 03 листопада 2010 року з нього стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно по 1/4 частині всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 27 серпня 2010 року. Станом на 31 березня 2015 року йому була нарахована заборгованість по аліментах в сумі 14045,01 грн., яка утворилась у зв'язку тим, що він не працює і щомісячно сплачував аліменти не в повному розмірі. Дана заборгованість ним була сплачена 22 квітня 2015 року. З 26 серпня 2011 року він не працює, оскільки доглядає за матір'ю, яка є інвалідом третьої групи довічно, захворювання якої пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС. Також 02 листопада 2012 року він уклав шлюб з ОСОБА_4, від якого у них 08 жовтня 2013 року народився син ОСОБА_5

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив, що змушений був звернутися з позовом про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, так як він не може працевлаштуватися за місцем проживання у зв'язку з хворобою матері і наявністю малолітньої дитини. Просив позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.24, 29).

Вислухавши повивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично не є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів не може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2010 року (а.с.3) з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/4 частині всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 серпня 2010 року до його повноліття.

Обгрунтовуючи свій позов, позивач вказує, що він ніде не працює, доглядає за матір'ю, яка є інвалідом третьої групи, уклав новий шлюб та має від даного шлюбу дитину. Вказані обставини призводять до того, що він не в повному розмірі сплачує аліменти, що призводить до утворення заборгованості.

Дійсно, позивач А.М. 02 листопада 2012 року уклав шлюб з ОСОБА_6 та має від даного шлюбу дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявними у матеріалах справи копією свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №083178 (а.с.6) та копією свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №199781 (а.с.7).

Крім того, як вбачається з довідки сер. МСЕ №048159 (а.с.8), мати позивача - ОСОБА_7 є інвалідом третьої групи, захворювання якої пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС.

Однак, виходячи із положень ст.192 СК України, слід зазначити, що хвороба одного з батьків платника аліментів не може бути підставою для зміни їх розміру.

Як вбачається з довідки №394 від 02.02.2016 року, виданої виконкомом Кричильської сільської ради Сарненського району (а.с.10) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ніде не працює з 26.08.2011 року.

Однак, позивач є молодою, працездатною особою та не позбавлений права влаштуватися на роботу.

Крім того, даних про те, що позивач перебуває на обліку в центрі зайнятості, як шукаючий роботу, останнім надано не було, як і не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що він не має можливості займатися трудовою діяльністю у зв'язку з його хворобою, а тому суд розцінює даний факт, як ухилення позивача сплачувати аліменти у розмірі вже встановленому рішенням суду.

Також судом враховано той факт, що сума аліментів у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, яку просить визначити йому позивач, позбавляє відповідача мінімального грошового забезпечення на утримання дитини, що суперечить ст.181 СК України.

Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.с.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зважаючи на викладені позивачем обставини, останній фактично звернувся до суду з вимогою змінити спосіб стягнення аліментів, незважаючи на те, що чинним законодавством передбачена для платника аліментів лише можливість зміни розміру аліментів за певних обставин, а не зміну встановленого способу їх стягнення.

Тому, враховуючи те, що позивач ставить вимогу не про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання дитини, а про зміну способу їх стягнення, суд приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 214, 215, 292, 294 ЦПК України суд -,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_8