АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Остапчук Т.В.
№ 22-ц/796/5824/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Вадимовича про визнання права вкладника за депозитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив визнати його право вкладника на виплату (повернення) банком суми депозиту та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу «Найкращий від Миколая» №006-09509-230215 від 23.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону визнав доведеною обставину про перерахування позивачем коштів в період коли за твердженнями відповідача існувала заборона НБУ на таке перерахування. Проте, жодних доказів на підтвердження існування такої постанови відповідачем суду надано не було.

Крім того, судом першої інстанції до даних правовідносин не застосовано норму ст.204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину.

Представник відповідач ПАТ «Дельта Банк» заперечувала проти апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» №006-09509-230215 за умовами якого сума вкладу за даним договором складає 7000 доларів США. Пунктом 1.3 передбачено, що вклад залучається на строк з моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п.1.6 договору та по 24.05.2015 року з процентною ставкою на суму вкладу 5,5 процентів річних.

23.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору №006-09509-230215 від 23.02.2015 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» відповідно до умов якої зарахування вкладу в розмірі 7000 доларів США здійснюється шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента або готівкою через касу банку. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений.

Перерахування коштів здійснено 23.02.2015 року ОСОБА_5, отриманих позивачем як позика від іншої фізичної особи відповідно до договору про надання грошової позики від 16.12.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, як і розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною ч.1 ст.1058 ЦК Українипередбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

ПостановоюПравління НБУ №664 від 02.10.2015року відкликано банківську ліцензію АТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 рокувключно та призначено Уповноваженою особою на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 рокувключно.

Відповідно до п.3ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Згідно з п.8 ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), щоє нікчемними з підстав, визначених ч.3 ст.38 Закону.

З метою дотримання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»Уповноваженою особою створено Комісію з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк».

Згідно з витягом з наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. №408 від 29.05.2015 щодо продовження роботиКомісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк»» визначено здійснити перевірку правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених (укладених) АТ «Дельта Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), щоє нікчемнимиз підстав, передбачених ч.3 ст.38 Закону та встановлено строк перевірки до 31.08.2015 року.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. №691 від 07.08.2015 року щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельт Банк» продовжено строк перевірки правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу до 01.10.2015 року.

Як вбачається з протоколу від 15.09.2015 року засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельт Банк» в ході проведення даної перевірки було виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту) між фізичними особами-клієнтами після 16.01.2015 року включно, в тому числі і в договорі № №006-09509-230215 від 23.02.2015 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 оскільки залучення коштів на вклад позивача відбулося шляхом переказу коштів у сумі 7000 доларів США від ОСОБА_5

За результатами перевірки було встановлено, що дії ОСОБА_5 щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_1 відкритий в АТ «Дельта Банк» були зумовлені тим, що сума грошових коштів на його рахунках на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом (200 000 грн.), і відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ «Дельта Банк», для такого клієнта існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ «Дельта Банк» та реалізації його майна.

Фізична особа - платник ОСОБА_5 ініціював перерахування з власного поточного та вкладного рахунку на вклад (депозит) позивача грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом (не більше 200000 грн.) такому ініціатору переказу та/або отримувачу переказу.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 з його рахунку на рахунки інших третіх осіб відкритих в АТ «Дельта Банк» в тому числі з урахуванням рахунку позивача в період з 20.02.2015 року по 25.02.2015 року були перераховані кошти у розмірі 200000 грн. для подальшого відшкодування коштів Фондом.

ОСОБА_5 як ініціатор перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, був кредитором банку відповідним договором банківського вкладу та/або договору банківського рахунку.

Операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків ОСОБА_5 на вкладний (депозитний) рахунок позивача, відкритий в АТ «Дельта Банк» були здійсненні в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних». Згідно з вищевказаної Постанови було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Судом встановлено, що в рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 174/15 від 27.07.2015 року)було зазначено, щокерівників структурних підрозділів банкубуло повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вказаної Постановою, лише 15.01.2015 року, а отже, факт надання переваги банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 року включно.

А тому, укладання між банком та позивачем після 16.01.2015 року договору банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичноїособи(ОСОБА_5),який є кредитором АТ «Дельта Банк» та який не міг розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фондучерез третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між АТ «Дельта Банк» та позивачем договір банківського вкладу (депозиту) містить умову, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку.

Відповідно до пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених Рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013 року (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Разом з тим, кошти на рахунок позивача були внесені третьою особою ОСОБА_5, що є порушенням умов договору та Правил, які є публічними.

Згідно з п.7 ч.3ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав: - банк уклав правочини (у тому числі договори) умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо невстановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Комісія дійшла до висновку, що умови договору банківського вкладу, укладеного 23.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладний рахунок з рахунку ОСОБА_5,що є одночасно кредитором банку надали зазначеній особі переваги перед іншими кредиторами, а отже, - такий договір банківського вкладу є нікчемним з підстав,визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як зазначила представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду кошти, які були внесені з рахунку ОСОБА_5 на рахунок позивача, банком були повернуті на рахунок ОСОБА_5

Крім того, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини.

Згідно з п.16 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

А тому у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Враховуючи наведене, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права вкладника за договором банківського вкладу.

Згідно з ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд визнав доведеною обставиною про перерахування позивачем коштів в період коли діяла заборона НБУ на таке перерахування, та те, що відповідачем не надано доказів, щодо виявлення останнім ознак нікчемності депозитного договору неплатоспроможного банку передбачених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення відповідно до ст.212 ЦПК України оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України про їх належність та допустимість.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді