АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року фізична особи-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП-ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП-ОСОБА_3), ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. Під час судового засідання 11 березня 2016 року представником відповідача ФОП-ОСОБА_3 було заявлене клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог стосовно відповідача ФОП-ОСОБА_3

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2016 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України в частині позовних вимог до ФОП-ОСОБА_3

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2016 року та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги пред'явлені до відповідача ФОП-ОСОБА_3 підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП-ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ФОП-ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, яка виникла за договором поставки від 17 квітня 2014 року, укладеним саме між ФОП-ОСОБА_2 та ФОП-ОСОБА_3 (а.с.11)

Пунктом 5.1 даного договору поставки сторони визначили, що всі спори, які виникають у зв'язку або можуть виникнути між сторонами, пов'язані з виконанням, зміною або припиненням договору, а також інші спори, які можуть з'явитись між сторонами, в зв'язку з даним договором, на вибір позивача можуть бути передані на розгляд до суду відповідної інстанції та підсудності в відповідності до діючого законодавства України, або в Постійно діючий третейський суд при Асоціації «Правозахисників України».

Статтею 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації) мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Крім того, відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України №2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року справа №6-1323цс15 і в силу ст.ст.214,360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.