ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Шафатинській О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держземагенства у Володимир-Волинському районі Волинської області, про встановлення факту батьківства, визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсними рішення сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держземагенства у Володимир-Волинському районі Волинської області, про встановлення факту батьківства, визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсними рішення сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що у с. Охнівка Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена у житловому будинку за № 18 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1951 року постійно проживали її батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

За період спільного проживання 20 січня 1955 року у них народилася позивач, однак у звязку з тим, що батьки проживали у цивільному шлюбі, запис про батька у Книзі реєстрації народжень та її свідоцтві про народження, було проведено зі слів матері та за її прізвищем - «Абрамчук», по батькові за вказівкою матері записано - «Володимирівна», тобто так, як звали її батька.

За життя ОСОБА_7 визнавав її своєю дочкою, а вона відповідно його своїм батьком. Жили вони однією сімєю. Він постійно піклувався про неї, допомагав в усьому.

Встановлення зазначеного факту їй необхідно для отримання спадщини після смерті батька.

Матір позивача ОСОБА_6 померла 10 травня 1990 року, а 10 серпня 1990 року помер батько - ОСОБА_7

Заповіту на належне йому на праві приватної власності майно він не склав, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі і на вказаний вище житловий будинок.

Батьки виховували двоє дітей - її, ОСОБА_1 (дівоче ОСОБА_6) ОСОБА_8, та сестру ОСОБА_9 (дівоче ОСОБА_6) ОСОБА_10, яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом із своєю сімєю у м. Володимирі-Волинському і спадщину у встановлений чинним законодавством строк не прийняла. На спадщину не претендувала.

Не заперечувала, щоб усе залишилося позивачу та її дітям, так як вона проживає у місті. Померла сестра 26 лютого 2013 року.

Позивач прийняла спадщину, так як у встановлений законом шестимісячний строк фактично вступила в управління і володіння спадковим майном. Зокрема, доглядала за будинком, відразу ж після смерті батьків взяла ряд речей, що належали покійним, які використовувала для своїх особистих потреб та у своєму господарстві.

Таким чином, після смерті батьків вона залишилася єдиним спадкоємцем їх майна, як така, що фактично вступила в управління і володіння спадковим майном на час відкриття спадщини. У неї знаходилася будинкова книга, ключі від будинку.

Через чотири роки після смерті батьків сестра звернулася до неї з проханням дозволити пожити в батьківському будинку, на що вона звичайно погодилась, так як на той час проживала разом із свою сімєю у сусідньому селі Білині у будинку, який ми разом із чоловіком побудували у 1987 році. Передала їй ключі. Склалось так, що сестра проживала у цьому будинку до 2012 року. Вони спілкувались, між ними ніколи не виникало жодних суперечок з приводу успадкованого позивачем майна.

Після смерті сестри на спірний житловий будинок стала претендувати її дочка, відповідач ОСОБА_3, яка вважає, що має право на це майно, як спадкоємиця після смерті своєї матері. Відповідач ОСОБА_4, що є сином померлої сестри і, відповідно, братом ОСОБА_11, на спадщину не претендує.

Крім того, покійний батько не виготовив за життя правовстановлюючих документів на житловий будинок, через що вона також не може оформити спадщину на вказане вище майно у нотаріальному порядку.

Оскільки вона дала дозвіл своїй сестрі ОСОБА_10 проживати в успадкованому батьківському будинку, то разом із сестрою проживав її чоловік - ОСОБА_12, який на підставі рішень Білинської сільської ради від 29.12.2003 року №12/5 та від 23.01.2009 року №34/4 приватизував земельну ділянку площею 0.25га., розташовану в с. Охнівка по вул. Зелена, 18 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Про факт приватизації ОСОБА_9 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, який успадкований нею, як спадкоємцем першої черги, їй стало відомо у лютому 2015 року від відповідача по справі ОСОБА_3 Вона повідомила, що позивач не має права на спірний будинок, так як земля, на якій він розташований, вже давно приватизована її батьком і вона буде її успадковувати разом із житловим будинком.

Вважає, що вказані вище рішення сесії Білинської сільської ради від 29.12.2003р. №12/5 «Про припинення права користування (оренди) земельними ділянками і передачу у безоплатну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства» та від 23.01.2009р. №34/6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині надання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку громадянину ОСОБА_12 та державний акт на право власності на земельну ділянку, що виданий на підставі цих рішень, є незаконними і підлягають скасуванню.

Просить встановити факт батьківства ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно неї, його дочки ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_6) ОСОБА_8, яка народилася 20 січня 1955 року в селі Охнівка Володимир-Волинського району Волинської області. Визнати за нею, як спадкоємцем за законом, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, який вона успадкувала після смерті батька - ОСОБА_7, який помер 10 серпня 1990 року. Визнати рішення Білинської сільської ради від 29.12.2003р. №12/5 «Про припинення права користування (оренди) земельними ділянками і передачу у безоплатну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства» та від 23.01.2009р. №34/6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_12 земельної ділянки площею 0,25га. для обслуговування житлового будинку незаконними та скасувати. Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 314774 від 06 серпня 2010 року, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів за № 69, на земельну ділянку загальною площею 0,25га., яка розташована у с. Охнівка Володимир- Волинського району Волинської області по вул. Зелена, 18, виданий Управлінням Держкомзему у Володимир-Волинському районі громадянину ОСОБА_12 для обслуговування житлового будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. В своїх поясненнях послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви.

Відповідач Білинська сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області ля у часті у розгляді справи свого представника не направила, подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнали. Суду пояснили, що дійсно позивач є тіткою відповідачів, її батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак проживали однією сім»єю, виростили дві доньки позивачку та її сестру, а їхню матір ОСОБА_9 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_10. Після смерті батьків позивача, їхня матір прийняла у спадок житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, а покійний вже нині батько відповідачів ОСОБА_12 оформив право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вважають, що позивач не прийняла спадщину після смерті батьків, та пропустила строки позовної давності без поважних причин для оскарження оспорюваних рішень Білинської сільської ради. Просять відмовити в позові повністю.

Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держземагенства у Володимир-Волинському районі Волинської області, свого представника для участі у розгляді справи не направило, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідачів та їх представника, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.І ст. 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства відповідно до ч. 2 ст. 130 Сімейного кодексу України може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, яка передбачає, що до суду із такою заявою може звернутися мати, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, яка досягла повноліття.

Як вбачається з копії свідоцтв про народження ОСОБА_13, про її одруження, та про смерть ОСОБА_7 та ОСОБА_6, матір»ю позивача була ОСОБА_6, відомості про батька в свідоцтві про народження не записано.

Відповідачі визнали ту обставину, що батьком позивача був ОСОБА_7, який помер 10 серпня 1990 року.

Дана обставина також стверджується довідкою Білинської сільської ради №122 від 05.05.2015 року, показаннями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, повідомленням Білинської сільської ради №159 від 25.09.2015 року на адвокатський запит.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позивач відповідно до ст.ст. 128, 130 Сімейного кодексу України має право звернутись до суду із вимогою про встановлення факту батьківства, оскільки її батько, який вже помер, не перебував у шлюбі з її матірю, а тому дана вимога підлягає до задоволення, оскільки не оспорюється відповідачами та підтверджена належними та допустимими доказами.

Крім цього, встановлення факту батьківства позивачу необхідне для вирішення спору з приводу спадкового майна. Суд вважає, що позовна вимога про визнання за нею, як спадкоємцем за законом, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, який вона успадкувала після смерті батька - ОСОБА_7, який помер 10 серпня 1990 року, підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, який помер 10 серпня 1990 року, при житті належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про його смерть, витягу з погосподарської книги №4 за 1990 рік, довідкою Білинської сільської ради №122 від 05.05.2015 року, технічного паспорта на вказаний об»єкт нерухомого майна, повідомленням Білинської сільської ради №159 від 25.09.2015 року на адвокатський запит та оглянутою судом по господарською книгою №4 Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

Повідомленням Володимир-Волинської держнотконтори стверджується, що заповіту ОСОБА_7 при житті не склав, із заявами про прийняття спадщини після його смерті ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Суд вважає, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7 є його донька ОСОБА_1, оскільки судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_7 інших дітей, батьком яких він був зареєстрований чи визнаний, не було, у шлюбі він не перебував, пережилих його батьків не було.

Доводи відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що їхня матір ОСОБА_21 була донькою ОСОБА_7, не підтверджені документально і відповідно до ч.3 ст.128 цього Кодексу така можливість втрачена, оскільки їхня матір вже померла.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_22 вбачається, що відомостей про її батька не записано.

Копіями свідоцтв про одруження та про смерть стверджується, що ОСОБА_21 померла 27 лютого 2013 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, як донька спадкодавця і єдиний спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її батька, ОСОБА_7, який помер 10 серпня 1990 року, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Дана обставина стверджується повідомленням Білинської сільської ради №159 від 25.09.2015 року на адвокатський запит, про те що після смерті ОСОБА_7 по господарський номер на спірне будинковолодіння було закрито, але до спливу шестимісячного строку після його смерті, з січня 1991 року по господарський номер було відкрито та було зареєстровано місце проживання за даною адресою ОСОБА_1, яка у даному будинку була зареєстрована та проживала до 28.09.1998 року.

Ту обставину, що позивач ОСОБА_1 фактично вступила у володіння та управління спадковим майном після смерті свого батька ОСОБА_7, ствердили також і свідки ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1, як донька спадкодавця і єдиний спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її батька, ОСОБА_7, який помер 10 серпня 1990 року, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

При цьому доводі свідків відповідачів про те, що їхня матір ОСОБА_21 також фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки брала речі з спірного будинковолодіння після смерті ОСОБА_7, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки даних про те, що ОСОБА_21 належить до кола спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_7, в матеріалах справи не має.

Доводи відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що в матеріалах справи є письмова заява позивача про відмову від спадщини, що відкрилась після смерті її батьків, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки дана заява датована 28.02.2008 року, тобто відмова написана більше ніж через 17 років після фактичного прийняття спадщини позивачем, а тому відповідно до ст.553 ЦК УРСР, що діяв на момент прийняття спадщини, та ст.ст.1270, 1273 ЦК України, який діяв на момент написання заяви, така відмова від спадщини не породжує правових наслідків.

Крім цього, позивачем заявлено вимоги про визнання рішення Білинської сільської ради від 29.12.2003р. №12/5 «Про припинення права користування (оренди) земельними ділянками і передачу у безоплатну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства» та від 23.01.2009р. №34/6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_12 земельної ділянки площею 0,25га. для обслуговування житлового будинку незаконними та його скасування, а також просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 314774 від 06 серпня 2010 року, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів за № 69, на земельну ділянку загальною площею 0,25га., яка розташована у с. Охнівка Володимир- Волинського району Волинської області по вул. Зелена, 18, виданий Управлінням Держкомзему у Володимир-Волинському районі громадянину ОСОБА_12 для обслуговування житлового будинку.

Дані позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Судом при розгляді даної справи встановлено, що ОСОБА_7, який помер 10 серпня 1990 року, при житті належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, який після його смерті успадкувала в порядку спадкування за законом його донька ОСОБА_1

У відповідності до ст. 120 Земельного кодексу України в редакції від 25.10.2001р., у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю, споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування.

При проведенні приватизації оспорюваної земельної ділянки за цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель» не було враховано того факту, що на ній знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, спадкоємцем якого не був та ні за яких обставин не міг бути громадянин ОСОБА_9

Копією рішення сесії Білинської сільської ради від 29.12.2003 року №12/5 «Про припинення права користування(оренди) земельними ділянками і передачу у безоплатну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства» з додатками стверджується, що ОСОБА_12 передано безоплатно, для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,39 га.

Архівним витягом з рішення сесії Білинської сільської ради від 23.01.2009 року №34/6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки» стверджується, що даним рішенням затверджено технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 1803 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_12 та внесено зміни до рішення сесії сільської ради №12/5 від 29.12.2003 року, замінивши площу 0,39 га на площу 0,1803 га ОСОБА_12

Копією державного акта серії ЯД №314774 на право власності на земельну ділянку стверджується, що ОСОБА_12 на підставі рішення Білинської сільської ради від 29.12.2003 року №12/5 та від 23.01.2009 року №34/4, є власником земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, для будівництва та обслуговування житлового будинку іі господарських будівель.

З урахуванням встановлених обставин справи, наявних документів та визнання позову відповідачем Білинською сільською радою, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення є незаконними в частині передачі ОСОБА_12 земельних ділянок, а виданий на підставі цих рішень Державний акт на право власності на земельну ділянку є недійсним.

Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Доводи відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також їх представника ОСОБА_5В про застосування до вказаних правовідносин строків позовної давності, не ґрунтуються на законі та матеріалах справи, а тому не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині позовних вимог.

Враховуючи повне задоволення позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідачів відповідно до заявлених до них позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 529, 549, 553 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 393, 1225, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст.128, 130 СК України, ст.120 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_22) ОСОБА_8, яка народилася 20 січня 1955 року в селі Охнівка, Володимир-Волинського району, Волинської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у селі Охнівці Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена за № 18, в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_7, який помер 10 серпня 1990 року.

Визнати рішення Білинської сільської ради від 29.12.2003р. №12/5 «Про припинення права користування (оренди) земельними ділянками і передачу у безоплатну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства» та від 23.01.2009р. №34/6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_12 земельної ділянки площею 0,25га. для обслуговування житлового будинку незаконними та скасувати.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 314774 від 06 серпня 2010 року, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів за № 69, на земельну ділянку загальною площею 0,25га., яка розташована у с. Охнівка, Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Зелена, 18, виданий Управлінням Держкомзему у Володимир-Волинському районі Волинської області ОСОБА_12 для обслуговування житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі по 449 грн. 92 коп. з кожного.

Стягнути з Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається на протязі десяти днів з дня його проголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_23