Справа № 0805/6908/2012
Провадження № 2/314/419/2016
У Х В А Л А

м. Вільнянськ 29 березня 2016 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

В грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому вимагав стягнути з відповідачки грошовий борг.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2013 року позов задоволено повністю: з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму боргу у розмірі 560000 гривень, та 3 % річних в сумі 644 гривень 38 копійок.

В квітні 2015 року заступник державний виконавець при здійсненні виконання судового рішення подав до суду заяву про визнання укладеної між сторонами мирової угоди, відповідно до умов якої боржник ОСОБА_2 в рахунок погашення суми боргу у добровільному порядку передає у власність ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме:

-житловий будинок № 29 по вул.Гагаріна в с.Богатирівка Вільнянського району Запорізької області;

-житловий будинок № 111 по вул.Молодіжній в с.Богатирівка Вільнянського району Запорізької області;

-земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва, площею 0,2296 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Богатирівка, вул. Молодіжна, 111;

-земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва, площею 0,1399 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Богатирівка, вул. Гагаріна, 97;

-земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва, розташовану за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Богатирівка, вул. Гагаріна, 29.

Суд не знаходить підстав для визнання цієї мирової угоди.

За змістом ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження це сукупність дій, органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення, подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

За змістом ст.175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що її предметом є передача у власність нерухомого майна, але при цьому вона укладена на виконання рішення суду про стягнення суми боргу, тобто предметом спору були грошові кошти, а не нерухоме майно, відносно якого укладена мирова угода. Таким чином, домовленість сторін мирової угоди виходить за межі предмету цивільного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 372 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у визнанні мирової угоди від 23.04.2015 року, укладеної в порядку ст.372 ЦПК України між стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Кофанов

29.03.2016 року

29.03.2016