АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2727/16 Справа № 203/4962/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Григорєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра», заборгованість за кредитним договором № 8/2005/840-К/154-Н від 11 жовтня 2005 року в розмірі 616 944,29 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 6 894,38 доларів США, що за курсом НБУ на 27.01.2015 р. складає 171 325 грн. 34 коп., за відсотками 4 733,96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 27.01.2015 р. складає 117 638 грн. 90 коп., за комісією 327 980 грн. 05 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 користь ПАТ КБ «Надра» сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з нього на користь ПАТ КБ «Надра», суми заборгованості в розмірі 286,84 доларів США, що за курсом НБУ на 27.01.2016 року складає 7127 грн. 68 коп., в іншій частині позовних вимог відмовити.

У відповідності до вимог ст.303 ЦПК рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги, а саме в частин обґрунтованості стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2005 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №8/2005/840-К/154-Н. Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши кредит у сумі 49 500 доларів США.

Відповідно до умов Кредитного договору, ОСОБА_4 зобовязаний в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором - Графіком погашення кредиту.

У порушення умов Кредитного договору, ОСОБА_4 свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 04 серпня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 6 894,38 доларів США, що за курсом НБУ на 27.01.2015 складає 171 325,34 грн., за відсотками 4 733,96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 27.01.2015 складає 117 638,90 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складає 1 682 619,41 грн., за комісією 327 980,05 грн., штраф 107 501,55 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 зобовязання стосовно умов повернення кредиту не виконані, тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками, заборгованості по сплаті комісії.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Згідно ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд першої інстанції, всебічно дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, правильно застосував зазначені вище норми матеріального права та ухвалив законне та обґрунтовано рішення.

В своїй апеляційні скарзі апелянт посилається на те, що заборгованість за кредитом становить на його думку 286,84 доларів США, в обгрунтування чого надає копії квитанцій про погашення кредиту. Однак, вказані посилання не спростовують правильність нарахувань, оскільки дійсно відповідачем здійснено перерахування коштів на погашення кредиту, загальний розмір яких на 286,84 доларів США менша суми кредиту. Але, як вбачається з наданих квитанції та платіжних доручень, перерахування здійснювалися з порушенням строків чергових платежів, що тягло за собою нарахування штрафних санкцій та спрямування платежів на погашення спочатку штрафів, а потім погашення кредиту. Таким чином, відповідач, посилаючись на наявність у нього заборгованості в розмірі 286,84 доларів США, не врахував черговість погашення заборгованості. Будь-яких доказів неправильності розрахунку відповідачем не надано, а самі квитанції про перерахунок коштів, правильність розрахунку не спростовують. Клопотань про призначення відповідної експертизи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Апелянтом не надано достатніх та допустимих доказів в обгрунтування своїх тверджень щодо незгоди з наявністю заборгованості або її розміром.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не вбачає підстав, що визначені ст..309 ЦПК для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене у відповідності до вимог ст..213, 214 ЦПК, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: