Справа № 467/465/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 січня 2002 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір про купівлю-продаж житлового будинку № 39, що розташований по вул. Привокзальна у с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області. Дана угода була зареєстрована Вознесенською Універсальною Товарно сировинною біржею за № 35 від 16 січня 2002 року.

Посилаючись на те, що після укладення договору сторони здійснили всі дії щодо його виконання, він оплатив вартість житлового будинку з надвірними спорудами та прийняв його в своє управління та користування, став проживати у ньому та сплачувати комунальні платежі. Йому необхідно оформити будинок на своє імя, однак він не має змоги це зробити, оскільки нотаріально посвідчити укладений договір купівлі-продажу житлового будинку неможливо, так як ОСОБА_4 померла. Її спадкоємець ОСОБА_3 претензій до нього не має, однак не бажає оформляти договір у нотаріальному порядку. Посилаючись на ці обставини, позивач прохав визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 39, розташований по вул. Привокзальна у с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

У заяві, що надійшла в судове засідання, представник відповідача визнав позовні вимоги і просив слухати справу в його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, учасників процесу, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 16 січня 2002 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір про купівлю-продаж житлового будинку № 39, що розташований по вул. Привокзальна у с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області. Дана угода була зареєстрована Вознесенською Універсальною Товарно сировинною біржею за № 35 від 16 січня 2002 року.

Так, згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК, правовий статус майна, а також права та обовязки субєктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Положеннями ст. 42 ЦК УРСР 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної ).

Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обовязковим нотаріальним посвідченням.

Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК 1963 року.

В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або обєктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2002 позивач, як член біржі уклав на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі угоду з ОСОБА_4 про купівлю - продаж належного їй на праві власності житлового будинку № 39, що розташованого по вул. Привокзальна у с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області за 1000 грн.

Він, як покупець сплатив продавцю належну за договором покупну ціну, а ОСОБА_4 отримала гроші та передала житловий будинок у його розпорядження.

Тобто, була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов угоди та відбулося її виконання.

В подальшому він зареєстрував свої майнові права щодо придбаного житлового будинку, відповідно до чинного на час укладення угоди законодавства, в Арбузинському бюро технічної інвентаризації.

На даний час біржа ліквідована як юридична особа, а ОСОБА_4 померла 24 жовтня 2011 року, відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем по закону, який прийняв спадщину після її смерті, однак у добровільному порядку реєструвати договір купівлі-продажу у нотаріальному порядку не бажає. За таких обставин позивач позбавлений можливості нотаріального посвідчення угоди.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК України ( 1963 року), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною.

Зазначене є підставою для визнання права власності на житловий будинок.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 59, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 39, розташований по вул. Привокзальна у с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.М.Кологрива