АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3555/16 Справа № 202/2957/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Ремеза В.А.

суддів Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк»

на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 13.05.2006р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 2 597,40грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.05.2008р.

ОСОБА_2 порушив умови укладеного договору у зв'язку з чим станом на 23.10.2013р. виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 41 496,24грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 2 597,40грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12 752,80грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання 23 693,84грн.; штраф (фіксована частина) 500грн.; штраф (процентна складова) 1 952,20грн.

Зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000грн., згідно договору укладеного 20.10.2010р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «А-Банк».

На підставі наведеного позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 496,24грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 3 200грн.; та сплачений судовий збір, а також стягнути солідарно з відповідачів - 10 000грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP39900544 від 13 травня 2006р.: заборгованість за кредитом 2 597,40грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12 752,80грн.; судовий збір в розмірі 243,60грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог, посилаючись на те, що в оскаржуваній частині рішення суду незаконне та необґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій, суд послався на те, що позивачем не наведено обґрунтований розрахунок заборгованості щодо неустойки (пені та штрафів).

Однак такий висновок не відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.05.2006р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір, згідно умов якого - позивач надав ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 2 597,40грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.05.2008р.

Звернувшись з позовом про стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором, позивач зазначив, що станом на 23.10.2013р. виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 41 496,24грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 2 597,40грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12 752,80грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання 23 693,84грн.; штраф (фіксована частина) 500грн.; штраф (процентна складова) 1 952,20грн.

Згідно ст. 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Розглядаючи справу в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитом в сумі 2 597,40грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 12 752,80грн., суд встановив що заявлені в цій частині вимоги про стягнення суми заборгованості підтверджуються відповідним розрахунком, і цій частині рішення суду не оскаржується.

Що ж стосується рішення суду в частині відмови Банку у вирішення питання про стягнення штрафних санкцій, то колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення виходячи з наступного.

Згідно п.6.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що є невід'ємною частину укладеного між Банком та відповідачем договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25% від суми просроченої заборгованості по кредиту за кожен день просрочки, але не менше 1 гривні.

Згідно п.6.3. вказаних Умов, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми заборгованості.

Отже, умовами зазначеного вище кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі просрочення виконання зобовязання.

Із змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог Банк посилався на просрочення відповідачем виконання зобовязання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання, колегія суддів вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені до 2 000грн.

За таких обставин та відповідно до п. 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині відмови Банку у стягненні штрафних санкцій підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача пені в сумі 2 000грн., та відмову у позові про стягнення з відповідача штрафів за порушення умов кредитного договору.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 10 червня 2015 року в частині відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» у стягненні з ОСОБА_2 пені та штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору скасувати.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню за порушення умов кредитного договору № DNH4KP39900544 від 13 травня 2006р. в сумі 2 000грн.

В частині стягнення штрафу (фіксована частина та процентна складова) ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: