Справа № 303/6409/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та відшкодування завданих збитків , -

в с т а н о в и л а :

У жовтні2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування завданих збитків.

Позов обґрунтовував тим, що 20 грудня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від нього 1000 євро, що по курсу НБУ становило 19268 грн., і зобов'язався їх повернути до 26 грудня 2014 року, що підтверджується розпискою. В разі неповернення боргу у вказаний строк відповідач повинен сплатити йому пеню в розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочки платежу. Термін повернення грошових коштів закінчився, однак відповідач відмовляється повернути грошові кошти. Крім того, вважає, що згідно ст. 625 ЦК України, він має право вимагати стягнення з боржника інфляційні втрати та 3 відсотки річних. Відповідачем також причинено йому моральну шкоду в розмірі 5000грн., яка виразилася у тому, що через неповернення боргу він втратив душевну рівновагу та спокій, погіршився його стан здоров'я та самопочуття, він змушений змінити звичайний спосіб життя.

З врахуванням наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача борг у розмірі 19268 грн., 3% річних за період з 20 грудня 2014 року по 20 грудня 2015 року у розмірі 578,04 грн., інфляційні втрати в розмірі 1739,76 грн.; пені з розрахунку 0,2% від суми боргу за кожний день прострочки платежу у розмірі 14 104 грн. та 5000 грн. завданої моральної шкоди.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 листопада 2015року в задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення про задоволення заявленого позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи і підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в заявленому позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що між ним та відповідачем укладено договір позики, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що 20 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_4 власноручно написав розписку, відповідно до якої він зобов'язався в строк до 26 грудня 2014 року повернути борг позивачу ОСОБА_2 в сумі еквівалентній 1000 євро В разі неповернення боргу у вказаний строк відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочки платежу (а.с.43).

Факт власноручного написання даної розписки відповідач ОСОБА_4 не заперечив і визнав в судовому засіданні в суді першої інстанції (а.с.44-48).

Таким чином, виходячи зі змісту та суті розписки, між позивачем та відповідачем наявні правовідносини за договором позики.

Зобов'язання за договором позики відповідач ОСОБА_4 не виконав, грошові кошти в установлений строк на повернув.

З врахуванням наведеного заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 про повернення боргу у розмірі 19268 грн., 3% річних за період з 20 грудня 2014 року по 20 грудня 2015 року у розмірі 578,04 грн., пені з розрахунку 0,2% від суми боргу за кожний день прострочки платежу за період з 20 грудня 2014 року по 20 грудня 2015 року у розмірі 14 104 грн. є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Щодо заявлених вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 1739,76 грн., то дані вимоги на підлягають до задоволення, оскільки при позиці у іноземній валюті інфляційні втрати не нараховуються, оскільки індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні.

Безпідставними є вимоги про відшкодування позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно у кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, наступають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Тобто, відшкодування моральної шкоди передбачено лише у випадку, коли це встановлено законом або договором.

Як умовами укладеного між сторонами договору, так і нормами чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини між сторонами, не передбачено право позикодавця - позивача на відшкодування моральної шкоди в якості відповідальності за порушення умов договору. В цій частині заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, згідно приписів п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору (а.с.3), то такий підлягає стягненню в дохід держави з відповідача відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30листопада 2015 року скасувати, ухваливши по справі нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 19 268 грн. боргу, 3% річних у розмірі 578,04 грн., 14067,1грн. пені. В решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 712,17 грн.судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді