Номер провадження: 22-ц/785/2987/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_3 до Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права на завершення процедури приватизації та отримання у власність земельної ділянки,

встановила:

30.10.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на завершення приватизації та отримання на своє імя документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану на території Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в с. Олександрівка, вул. Приморська, ділянка №6.

В подальшому позовні вимоги щодо адреси розташування земельної ділянки позивачкою були уточнені та зазначено, що предметом судового розгляду є визнання за позивачем права на завершення приватизації земельної ділянки, розташованої на території Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в с.Олександрівка, вул.Приміська, ділянка №22, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), та отримання документа, що посвідчує його право власності на дану земельну ділянку.

Разом з тим, у підготовчій частині судового засідання представником позивача за довіреністю ОСОБА_4 заявлене клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення процедури приватизації земельної ділянки №22 по вул. Приміській в с.Олександрівка Комінтернівського району Одеської області, посилаючись на те, що не забезпечення позову призведе до того, що спірна земельна ділянка перейде у власність іншій особі, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не надано суду жодного доказу про надання їй сільською радою дозволу на виготовлення документації на приватизацію земельної ділянки №22 по вул.Приміська в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області. Вважає, що застосуванням заходу забезпечення позову шляхом зупинення приватизації зазначеної земельної ділянки будуть порушені права третьої особи.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року у задоволенні зазначеного клопотання представника ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній ОСОБА_3 ставить питання про скасування даної ухвали та ухвалення нової ухвали - про задоволення її клопотання про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

До суду апеляційної інстанції особи, які беруть участь справі, не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у звязку з чим та на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису в суді апеляційної інстанції не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позивачки про те, що їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Приміській, 22, в с.Олександрівка Комінтернівського району Одеської області є припущенням, а тому у суду відсутні підстави для забезпечення позову у спосіб, про який вона ставить питання, оскільки таким чином можуть бути порушені права третіх осіб, які не залучені до участі у справі.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

За змістом ч.ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, які допускаються на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 ч.1 ст.152 ЦПК України визначено вид забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії.

При цьому суд першої інстанції обгрунтовано послався на п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно якого розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_3 не надала суду доказів щодо місця розташування земельної ділянки, відносно якої рішенням Олександрівської сільської ради №531-VІ від 12.09.2014 року їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0.10 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Не містить таких доказів і вищевказане рішення Олександрівської сільської ради, копія якого є в матеріалах справи (а.с.12).

Таким чином, припущення позивачки та її представника щодо місця розташування земельної ділянки, дозвіл на приватизацію якої було нею отримано, а саме: по вул. Приморська, 6 або по вул. Приміська, 22, або за іншою адресою в с.Олександрівка Комінтернівського району, не дає підстав для застосування заходів забезпечення позову, оскільки таким чином можуть бути порушені права третіх осіб, які не були залучені до участі у справі.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити що відмова суду в забезпеченні доказів не позбавляє позивачку звернутись до суду з аналогічною заявою в ході подальшого розгляду справи, при умові надання відповідних доказів своїх вимог, про що також зазначено в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвалу постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року про відмову в забезпеченні позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_5

ОСОБА_2