Справа № 361/7780/15-ц
Провадження № 2/361/385/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Маценко Н.П.
при секретарі Телепі Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визначити межі земельної ділянки площею 0,2499 га по вул. Деснянській у с. Зазим»є Броварського району Київської області, що належить ОСОБА_2 та належної йому земельної ділянки площею 0,1021 га по вул. Деснянській, 17-А у с. Зазим»є; зобовязати ОСОБА_2 демонтувати частину огорожі, що знаходиться на його земельній ділянці.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому на підставі державного акту від 27.01.1997 року належала земельна ділянка площею 0,352 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2010 року за ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,2499 га частина якої зайнята жилим будинком, господарськими будівлями та спорудами, а інша необхідна для обслуговування за адресою Київська область, Броварський район, с. Зазим»є, вул. Деснянська, 17 без зміни її цільового призначення. При постановленні вказаного судового рішення не було визначено конкретні межі земельної ділянки право власності на яку, визнано за ОСОБА_3

На даний час він є власником земельної ділянки площею 0,1021 га для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Зазим»є, вул. Деснянська, 17-А. Разом з тим, можливості користуватися належним йому на праві власності майном він не може, оскільки доступ до земельної ділянки обмежений огорожею, що належить суміжному землевласнику ОСОБА_2 Останній категорично заперечує проти демонтажу огорожі та облаштування проїзду до ділянки із вулиці Деснянської. З наведених підстав змушений звернутися до суду.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, подав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про день і час розгляду даної справи повідомлявся належним чином у тому числі і шляхом опублікування оголошення про виклик у друкованому засобі масової інформації газеті «Урядовий курєр» № 240 від 23.12.2015 року, про причини неявки не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статей 15, 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі зобовязані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Із матеріалів справи вбачається, що 27.01.1997 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на землю серії КВ згідно із яким останній значився власником земельної ділянки площею 0,352 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства за адресою с. Зазим»є Броварського району Київської області.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2010 року за ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,2499 га частина якої зайнята жилим будинком, господарськими будівлями та спорудами, а інша необхідна для обслуговування за адресою Київська область, Броварський район, с. Зазим»є, вул. Деснянська, 17 без зміни її цільового призначення.

Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,1021 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :01:031:0059 за адресою Київська область, Броварський район, с. Зазим»є, вул. Деснянська, 17-А.

Згідно із кадастровим планом визначено та описано межі земельної ділянки, що належить позивачу у справі.

Відповідно до комісійного акту обстеження від 29.03.2016 року, земельна ділянка, що належить ОСОБА_1 за адресою с. Зазим»є, вул. Деснянська, буд. 17-А дійсно огороджена. Зі сторони, що виходить на вулицю Деснянську побудована капітальна цегляна огорожа, яка перешкоджає підїзду до земельної ділянки, належної ОСОБА_1 Потрапити на ділянку та провести відповідне обстеження комісія не мала можливості.

З роз'яснень, викладених у п. п. 7, 18постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року (з послідуючими змінами) вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, при розгляді даної справи по суті знайшов своє підтвердження факт порушень прав позивача як власника земельної ділянки, а тому виявлені порушення слід усунути шляхом зобовязання ОСОБА_2 демонтувати частину огорожі, що знаходиться на земельній ділянці належній ОСОБА_1 Щодо вимоги позивача про визначення меж земельних ділянок, які належать йому та відповідачу у даній справі, то вона є необґрунтованою та безпідставною. При цьому межі земельної ділянки самого позивача є визначеними, про що свідчить відповідний кадастровий план, спір щодо цього відсутній.

Враховуючи ту обставину, що позивач звільнений від сплати судового збору у порядку ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 226-228 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, що розташована за адресою Київська область, Броварський район, с. Зазим»є вул. Деснянська, буд. 17-А шляхом демонтажу частини огорожі, що перебуває у межах вказаної земельної ділянки.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н. П. Маценко