Справа № 609/1413/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Ящук Т.М.

за участю секретарів Лірської Д.П., Петрук Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ , цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія» Еталон» про визнанння договору недійсним, стягнення коштів та відшкодування моральної/ немайнової/ шкоди.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія» Еталон» про визнанння договору недійсним, стягнення коштів та відшкодування моральної/ немайнової/ шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги позивача, уточнили їх та пояснили, що 20 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу, згідно якого позивач зрозумів, що придбав трактор, вартістю 44 тис. грн. , марки « Синтай ХТ 244», який йому відповідач мав поставити протягом 2-х днів з дня проведення оплати. Заплативши в банк на рахунок, який йому передав відповідач, 44 тис. грн., підписавши надані відповідачем документи, позивач прочекав 7 днів та, не отримавши трактор, зрозумів, що його обманув відповідач і обманним шляхом уклав із ним договір та заволодів його коштами в сумі 44 тис.грн. Договір вважають не дійсним із тих підстав, що укладений він був під обманом, позивачу було роз»яснено, що 44 тис. грн. це вся вартість трактора, який йому буде поставлений, оскільки він 2013 року випуску. Про те, що трактор , який він бажав придбати вартує 440 тис. грн., а 44 тис. грн. це комісія за організацію , позивач та його представник взнали лише в судовому засіданні, коли судом було витребувано додатки до договору. Вважають, що відповідач веде нечесну підприємницьку діяльність, надав неповну, недостовірну інформацію щодо умов договору перед тим, як його укласти, чим порушив вимоги Закону України « Про захист прав споживачів». П.8 .2.1 ст. 8 » Комісія за організацію» не відповідає ст. 16 Закону України « Про фінансовий лізинг», а тому цей пункт відповідач безпідставно включив в умови договору та отримав від позивача 44 тис. грн. Тому просять визнати договір фінансового лізингу недійсним та стягнути із відповідача в користь позивача 44 тис. грн. , сплачених на його виконання , як комісію за організацію та стягнути моральну/ немайнову/ шкоду в сумі 10000 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився ,представив письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності та із запереченнями проти позовних вимог.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача , його представника , покази свідків , оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Як стверджується договором № 003102 фінансового лізингу від 20 жовтня 2015 року , між позивачем / лізингоодержувач/ та відповідачем ТОВ « Лізингова компанія « Еталон» » в особі представника ОСОБА_4 / лізингодавець/ було укладено договір, відповідно до умов якого лізингодавець зобов»язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно/ предмет лізингу визначений у п. 3.1. договору, відповідно до якого предметом лізингу є міні- трактор Врансон 3520р/ , а лізингоодержувач зобов»язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до ст. 8 договору сторонами визначено лізингові платежі, амортизацію, зокрема , п.8.2.1 цієї статті визначено , що перший лізинговий платіж складається із а/ комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов»язані з підготовкою та укладенням договору / надалі комісія за організацію»/, яка розраховується в додатку № 1 договору.

Згідно додатку № 1 до договору фінансового лізингу № 003102 від 20.10.2015 року, предметом лізингу є міні трактор Брансон 3520р та ним передбачено комісію за організацію 10%- 44 000 грн. при вартості трактора 440000 грн.

Позивачу представником відповідача того ж дня було надано дані із реквізитами щодо оплати 44000грн., в яких є відмітка про призначення платежу : оплата згідно договору № 003102 від 20.10.2015 року , сума платежу 44000 грн. , отримувач ТОВ « Лізингова компанія «Еталон» , платник позивач.

Позивач здійснив оплату на рахунок відповідача 44000 грн. згідно договору № 003102 від 20.10.2015 , про що свідчить квитанція від 20.10.2015 року, видана філією- Волинське обласне управління № 10002 .

Будь- яких інших оплат на виконання умов договору позивач не здійснював.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 в судовому засіданні ствердили, що були присутні в приміщенні, де позивач укладав договір фінансового лізингу та в їх присутності представник відповідача повідомила позивача, що трактор, який він бажає придбати, вартує 44000 грн. та він 2013 року випуску і після того, як він їх сплатить протягом кількох днів йому буде поставлено цей трактор. Про те, що ці кошти призначенні для якихось інших цілей, представник не говорила, сама дала реквізити щодо оплати та повідомила позивача, де заплатити.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити зокрема дату виготовлення.

Відповідно до ст. 16 Закону України « Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

2. Лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг

майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з

виконанням договору лізингу.

При вирішенні позову в частині визнання недійснимпп а п.8.2.1 ст. 8 договору № 003102 фінансового лізингу від 20 жовтня 2015 року , суд погоджується із посиланнями позивача на те , що Законом України « Про фінансовий лізинг», зокрема ст. 16 , не передбачено такий лізинговий платіж, як комісія за організацію , і відповідач не мав права її включити в договір. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, потреби у послугах . І в даному випадку відповідач ввів в оману позивача при укладенні договору в частині пп а п.8.2.1 ст. 8 стосовно того, що являє собою комісія за організацію і за що позивач оплатив 44000 грн . , представник відповідача при укладенні договору в цій частині не роз»яснив позивачу за що він платить 44000 грн., як і в самому договорі конкретно не вказав за які послуги чи вже наданні, чи в майбутньому будуть надаватися, треба провести оплату в сумі 44000 грн. Для особи позивача 44000 грн. це є дуже велика сума, із врахуванням того, що він тривалий час заробляв за межами України, як сам пояснив в Росії , гроші, щоб купити трактор та обробляти в селі землю і дійсно суд погоджується із тим, що ним ця сума сприйнялася , як ціла вартість міні трактора, який він бажав придбати. Суд вважає, що відповідач вмисно в пп а п.8.2.1 ст. 8 договору не визначив суми в грошовому виразі, ні в процентному відношенні , яка буде складати комісію за організацію , а лише в додатку № 1 прописав, що це 10% від вартості предмету лізинга, щоб обманним шляхом заволодіти такою сумою грошей позивача і до того ж зразу ж, не відтягуючи, не розстрочуючи її на частини.

Відповідно до ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

За змістом ч.5 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів», у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення, пп а п.8.2.1 ст. 8 « Лізингові платежі, амортизація», щодо того, що перший лізинговий платіж складається із комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов»язані з підготовкою та укладенням договору, яка розраховується у додатку № 1 до даного договору слід визнати недійсним та стягнути із відповідача в користь позивача 44000 грн., сплачених, згідно нього.

Що стосується визнання решти положень договору недійсними як в цілому договору , то суд не знайшов для цього підстав, на які посилається позивач, зокрема щодо укладення його в цілому під впливом обману, оскільки позивач мав намір придбати саме міні трактор, сам підписав договір, в якому був визначений предмет лізингу міні трактор Бронсон, а не інший, щодо самої вартості трактора, то як сам пояснив , його здивувала вартість, яку повідомив представник- 44000 грн., оскільки знав, що трактори коштують більше .

Враховуючи, що цивільно- процесуальним Кодексом України передбачено право позивача до початку розгляду судом справи по суті змінити підставу або предмет позову , подання до суду нормативно- правового обґрунтування позовних вимог, де б позивачу було надано право змінити підставу або предмет позову не передбачено, суд вважає, що нормативно- правове обґрунтування позовних вимог, які подав позивач , не підлягає розгляду в даній цивільній справі, наведені підстави визнання договору недійсним : відсутність у відповідача ліцензії та непосвідчення договору нотаріально не можуть розглядатися в даній справі , вони можуть бути предметом розгляду в іншому позові, який має право подати позивач.

Відповідно до ст.22 Закону України « Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач не надав суду доказів щодо того , що йому було нанесено моральну/ немайнову/ шкоду/ відповідачем , нічим не підтвердженні посилання про те, що внаслідок обману зі сторони відповідача в нього був серцевий зрив, порушення серцевого ритму, що з цього приводу він звертався до лікарів, а тому в цій частині позовних вимог слід йому відмовити.

На підставі наведеного, керуючись Законами України « Про захист прав споживачів», « Про фінансовий лізинг», ст.1167 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір № 003102 фінансового лізингу від 20 жовтня 2015 року , укладений між товариством з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія» Еталон» та ОСОБА_3 в частині пп а п.8.2.1 ст. 8 « Лізингові платежі, амортизація», щодо того, що перший лізинговий платіж складається із комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов»язані з підготовкою та укладенням договору, яка розраховується у додатку № 1 до даного договору.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія» Еталон», , р № 2140 в ПАТ КБ « Приватбанк», МФО 300711, м. Київ-133 вул. Кутузова, 18/7 к.613 в користь ОСОБА_3 44 000 грн., сплачених 20 жовтня 2015 року по квитанції № 73 на користь ТОВ «Лізингова компанія» Еталон».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія» Еталон» в користь держави судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7