Провадження № 2/712/468/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Техвоєнсервіс», третя особа: тимчасово виконуючий обовязки директора Концерну «Техвоєнсервіс» ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Концерну «Техвоєнсервіс»про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на наступні обставини.

02.04.2015 року згідно наказу №36-к від 02.04.2015 року ОСОБА_1 був призначений на посаду директора філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на умовах трудового договору, укладеного терміном дії з 06.04.2015 року по 31.12.2018 року.

30.11.2015 року на підставі наказу №164-к, виданого ОСОБА_2 тимчасово виконуючим обовязки генерального директору Концерну «Техвоєнсервіс» ОСОБА_1 був звільнений з із займаної посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених трудовим договором.

Вказував, що звільнення є незаконним, оскільки проведено в період непрацездатності позивача, що підтверджено листком непрацездатності щодо перебування на стаціонарному лікуванні в період з 30.11.2015 року по 11.12.2015 року.

Зазначив, що в ході судового розгляду 21.03.2016 року позивачем було зясовано, що відповідачем було видано наказ №177-к від 16.12.2015 р., згідно якого було змінено дату звільнення позивача з 30.11.2015 року на 14.12.2015 року, тобто на два дні, що передували даті наказу, що вказує на порушення ст.47 КЗпП України, яким передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП. Порушення строків розрахунку з позивачем підтверджують банківські виписки з карткового рахунку, з яких вбачається, що розрахунок проводився частинами 23.12.2015 р., 30.12.2015 р., 12.01.2016 р.

В день винесення цього наказу №177-к позивач особисто прибув на підприємство та надав відповідальним особам лист непрацездатності про перебування з 30.11.2015 року по 11.12.2015 року на лікарняному. Проте, після предявлення листка непрацездатності йому було предявлено під розписку наказ №164-к і запропоновано покинути територію підприємства так як він там вже з 30.11.2015 року не працює.

Клопотанням від 25.03.2016 року відповідачем долучено до матеріалів справи в якості доказів наказ №150-к від 09.11.2015 року «Про накладання дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 у вигляді догани, за низку ефективність роботи, наявну заборгованість з заробітної плати та ін.»

Відповідно наказом №156-к від 13.11.2015 року, тобто через два дні після притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани позивача було відсторонено від виконання обовязків директора філії по день його звільнення.

Крім того, в судовому засіданні був наданий наказ №37 від 37.07.2015 року щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача з формулюванням суті вчиненого порушення, а саме «невиконання доручень керівника Концерну». При цьому, трудовим договором не передбачено такого обовязку директора філії як виконання доручень генерального директору Концерну.

Вважає, що з формулювання підстави звільнення вже в наказі №164 к від 30.11.2015 р. «За систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених на ОСОБА_1 трудовим договором» не визначеного конкретного переліку невиконаних ОСОБА_1 обовязків передбачених трудовим договором та яким чином ці обовязку систематично не виконувались. Відповідно до. п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9, ст.147, 148, 149 КЗпП України відповідачем були порушені правила та порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема в наказах не зазначено в чому конкретно полягає порушення, що стало приводом до звільнення, коли воно вчинено, а тому неможливо встановити чи не закінчився строк притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, не зазначено, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини за яких вчинено проступок, розмір заподіяної шкоди та попередня робота працівника.

Вважає, що звільнення ОСОБА_1 є незаконим, у звязку з чим відповідач повинен поновити ОСОБА_1 його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21150,00 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог позивача ОСОБА_1, просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначили, що згідно умов трудового договору, за яким ОСОБА_1 був прийнятий на посаду: директор філії здійснює поточне управління філією, організовує її прибуткову виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань філією, передбачених законодавством, статутом Концерну та положенням про Філію. Положенням про філію Концерну «Техвоєнсервіс» Черкаський автомобільний ремонтний завод передбачено одержання Концерном необхідної інформації про діяльність філії, також директор філії звітує перед Концерном про результати діяльності Філії.

31.07.2015 року наказом №37 ОСОБА_1 була оголошена догана за безвідповідальне ставлення до службових обовязків, невиконання доручень генерального директора Концерну та факти низької виконавчої трудової дисципліни, а саме виконання доручень після неодноразових звернень, не виконання усних доручень, не надання до контролюючих органів відповідної інформації. Пояснення ОСОБА_1 були викладені у відповідях №264, 265 від 14.07.2015 року.

13.11.2015 року наказом №156к тимчасово виконуючим обовязки генерального директора Концерну за підсумками заслуховування директора філії Концерну «Техвоєнсервіс» «ЧАРЗ», оформленого протоколом від 06.11.2015 року, у звязку із систематичною збитковою діяльністю, а також з метою виконання доручення тимчасово виконуючого обовязки директора департаменту державної власності - №25/1/149 від 13.11.2015 створено комісію про проведення перевірки діяльності філії.

Правом на оскарження дисциплінарних стягнень, що передбачене ст.150 КЗпП України позивач не скористався.

На період роботи комісії, тимчасово було відсторонено від виконання обовязків директора філії ОСОБА_1, з відповідним скасуванням права підпису на всіх документах філії, в тому числі платіжних, які подаються до банківських установ, тимчасово виконуючим обовязки директора філії покладено на радника генерального директора Концерну - ОСОБА_6

За період роботи комісії позивач був відсутній на підприємстві, що підтверджують складені акти.

30.11.2015 р. наказом №164-к достроково розірвано трудовий договір з директором філії ОСОБА_1 та звільнено з посади за пунктом 3 статті 40 КЗпП України і пунктом 5.1. розділу 5 трудового договору (за систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених на трудовим договором).

Стосовно видання наказу №177-к від 16.12.2015 року про внесення змін до наказу №164-к від 3011.2015 року пояснили, що так як листок непрацездатності позивачем було надано до відділу кадрів 16 грудня 2015 року і оскільки філія Концерну є відокремленим структурним підрозділом Концерну без права юридичної особи, листок працездатності був направлений до Концерну. Наказ №177-к від 16.12.2015 року (про внесення змін до наказу №164-к щодо дати звільнення) на адресу філії надійшов факсовим повідомленням о 17-10 (після закінчення робочого дня), тому наступного дня 17.12.2015 року ОСОБА_1 було направлене повідомлення про прибуття до відділу кадрів для ознайомлення з зазначеним наказом №177-к.

Таким чином, вважали звільнення ОСОБА_1 з посади директора філії Концерну «Техвоєнсервіс» «ЧАРЗ» таким, що відбулося у відповідності до вимог пункту 3 статті 40 КЗпП України та п.5.1. трудового договору.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно наказу №36-к від 02.04.2015 року позивача було призначено за строковим трудовим договором на посаду директора філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» з дня, визначеного у трудовому договорі, що є додатком до цього наказу.

02.04.2015 року між тимчасово виконуючим обовязки генерального директора Концерну «Техвоєнсервіс» ОСОБА_7 та ОСОБА_1 підписаний трудовий договір.

Пунктом 7.1. встановлено, що цей трудовий договір діє з 06.04.2015 року до 31 грудня 2018 року.

Відповідно до пункту 1.1 трудового договору директор філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» зобовязується безпосередньо та через адміністрацію філії здійснювати поточне управління філією, забезпечувати прибуткову діяльність, ефективне використання та збереження державного майна, закріпленого за філією, роботодавець зобовязується створювати належні умови для організації праці директора.

Згідно пункту 1.6 директор підзвітний роботодавцю у межах, встановлених законодавством, Статутом Концерну «Техвоєнсервіс», Положенням та цим трудовим договором.

Директор здійснює поточне управління філією, організовує її прибуткову виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань філією, передбачених законодавством України, Статутом Концерну та Положенням про філію.

Директору належать закріплені за ним повноваження та права, які поширюються на філію законодавчими та нормативно-правовими актами, а також передбачені Положенням та цим договором (п.2.1. трудового договору).

Директор подає в установленому порядку Роботодавцю квартальну, місячну, фінансову та статистичну звітність філії, звіти згідно наказів, розпоряджень і доручень генерального директора Концерну (п.2.2.1 трудового договору).

Директор щоквартально до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, подає роботодавцю звіт про результати виконання обовязків, передбачених цим трудовим договором та фінансовим планом філії.

У разі невиконання передбачених трудовим договором та фінансовим планом філії обовязків директор подає роботодавцю разом із звітом пояснення щодо причин їх невиконання. (п.2.5 трудового договору).

Роботодавець має право вимагати від директора достроковий звіт про його дії, якщо останній допустив невиконання чи неналежне виконання своїх обовязків щодо управління філією та користування майном, що закріплене за нею (п.2.6 трудового договору).

Директор має право: діяти на підставі довіреності від імені філії, представляти її інтереси в органах державної влади та місцевого самоврядування, інших організаціях, відносинах з юридичними та фізичними особами; укладати угоди та договори (контракти) на підставі виданої роботодавцем довіреності, в межах наданих положенням про філію та довіреністю повноважень відповідно до законодавства України; розпоряджатися коштами та користуватися закріпленим за філією державним майном в порядку, визначеному законодавством України та положенням про філію; в межах своєї компетенції видавати накази та інші розпорядчі акти, давати вказівки, обовязкові для всіх підрозділів та працівників філії та інші права, визначені в розділі 2 трудового договору.

Відповідно до пункту 2.7 трудового договору встановлені повноваження роботодавця.

Умови припинення трудового договору зазначені в розділі 5, зокрема: цей трудовий договір припиняється до закінчення терміну дії у випадках, передбачених пунктах 5.2 і 5.3.

Відповідно до абз.2 п.5.2 директор може бути звільнений з посади, а цей трудовий договір розірваний за ініціативою роботодавця у разі систематичного невиконання директором без поважних причин обовязків, покладених на нього цим трудовим договором.

Наказом №164-к від 30.11.2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на директора трудовим договором та керуючись ст.147 КЗпП України достроково 30.11.2015 року розірвано трудовий договір з директором філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» ОСОБА_1, звільнено його з посади за пунктом 3 статті 40 КЗпП України і пунктом 5.1. розділу 5 трудового договору.

Наказом №177-к від 16.12.2015 року «Про внесення змін до наказу ТВО генерального директора концерну від 30.11.2015 року №164-к» у звязку із наданням 16.12.2015 року директором філії ОСОБА_1 листка непрацездатності внесено зміни до пункту 1 наказу №164-к від 30.11.2015 року в частині дати розірвання трудового договору та датою звільнення ОСОБА_1 вважати 14 грудня 2015 року.

Суд вважає таким, що не відповідає законодавству України зміну дати звільнення у такий спосіб, оскільки порушується порядок, визначений ст.47 КЗпП, яким передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов"язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно зі ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ст.147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений статтею 149 КзпП України, відповідно до якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Із аналізу вказаних норм діючого законодавства слідує, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При цьому, дисциплінарне стягнення накладається лише за встановлене порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

При цьому, закон вимагає аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обовязків.

Відповідно до. п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8, ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до наказу №37 від 31.07.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора філії Концерну «ЧАРЗ» зазначено, що керівником ФК «ЧАРЗ» не виконано ряд доручень керівника, зокрема доручення №225/К/379-1 від 25.05.15 року (термін виконання до 05.06.2015 року, виконано 21.07.2015 року), доручення №225/K/515-4 від 02.07.2015 року (термін виконання - на 01.07.2015 року), а також інші доручення вимоги в тому числі усні.

Згідно наказу № 150-к від 09.11.2015 року «Про накладання дисциплінарного стягнення» за наявну прострочену заборгованість із заробітної плати та інших обовязкових платежів, низьку виконавчу дисципліну директора філії концерну, за підсумками заслуховування директора філії, проведеного 05.11.2015 року, оформленого відповідним протоколом ОСОБА_1 оголошено догану. Як вбачається зі змісту протоколу від 05.11.2015 року, зокрема директором філії не надано розшифровка планових витрат, необхідних для якісного завершення замовлень МОУ, по всім питанням надано термін для зясування стану їх виконання до 10.11.2015 року (тобто дисциплінарне стягнення накладене фактично раніше, ніж виявлено порушення строку, який надавався для виконання доручень). Крім того, позивач в судовому засіданні заперечив свою присутність 05.11.2015 року під час заслуховування його як директора філії Концерну та зазначив, що ніяких пояснень з питань, зазначених в протоколі від 05.11.2015 року не надавав.

Як вбачається зі змісту вищенаведених наказів про накладання дисциплінарних стягнень №37 від 31.07.2015 року та №150к від 09.11.2015 року, в них чітко не зазначено за який саме проступок накладене дисциплінарне стягнення (невиконання яких саме умов трудового договору, пункту положення про філію, або розпоряджень, доручень генерального директора Концерну, невиконання яких потягло порушення умов трудового договору). Неможливо встановити дату його вчинення та відповідно перевірити дотримання строків накладання дисциплінарного стягнення, які встановлені ст.148 КЗпП України.

Також, в порушення ч.1 ст. 149 КЗпП України, відповідачем не витребувано у позивача пояснення при накладенні дисциплінарних стягнень, згідно наказів №37 від 31.07.2015 року та №150-к від 09.11.2015 року. Про відсутність письмового пояснення свідчить самі накази про дисциплінарне стягнення, в яких немає вказівки ні на такі письмові пояснення, ні вказівки на відмову в їх наданні, ні посилання на акт про відмову позивача в ознайомленні з наказом.

В матеріалах справі відсутні докази ознайомлення працівника з зазначеними наказами про накладання дисциплінарних стягнень, акт про відмову позивача в ознайомленні з наказами не надано.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд також зазначає, що умовами трудового договору а саме, пунктом 2.5, 2.6 встановлений особливий порядок надання директором філії звітності про результати виконання зобовязань за трудовим договором. Так, директор щоквартально до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, подає роботодавцю звіт про результати виконання обовязків, передбачених цим трудовим договором та фінансовим планом філії.

У разі невиконання передбачених трудовим договором та фінансовим планом філії обовязків директор подає роботодавцю разом із звітом пояснення щодо причин їх невиконання. (п.2.5 трудового договору).

Роботодавець має право вимагати від директора достроковий звіт про його дії, якщо останній допустив невиконання чи неналежне виконання своїх обовязків щодо управління філією та користування майном, що закріплене за нею (п.2.6 трудового договору).

Відповідачем в судовому засіданні не надано доказів невиконання директором зазначеного в п.2.5 порядку звітування та вимогу від роботодавця на адресу підзвітного працівника надати достроковий звіт або пояснення стосовно невиконання обовязків щодо управління філією як це передбачене п.2.5, 2.6 трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Оскільки ОСОБА_1 було звільнено з роботи з порушенням вимог трудового законодавства, то суд вважає, що позовні вимоги позивача про поновлення на роботі на посаді директора філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач підлягає поновленню на попередній роботі на умовах трудового договору від 02 квітня 2015 року (додаток до наказу №36-к від 02.04.2015 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно, що середньоденний заробіток позивача, розрахований у відповідності до вимог постанови Кабінету Міінстрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, становить 225,00 гривень.

Враховуючи, що позивач був звільнений з роботи 30 листопада 2015 року, а працював за пятиденним робочим тижнем, час його вимушеного прогулу за період з 01 грудня 2015 року по 13 квітня 2016 року становить 94 робочих дня, тоді середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 21150,00 гривень (225,00 х 94 дн. = 21 150,00 гривень).

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.231-233, 235, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Концерну «Техвоєнсервіс», третя особа: тимчасово виконуючий обовязки директора Концерну «Техвоєнсервіс» ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» згідно наказів №164-к від 30.11.2015 року, №177-к від 16.12.2015 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на умовах трудового договору від 02 квітня 2015 року (додаток до наказу №36-к від 02.04.2015 року).

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» на користь ОСОБА_1 21150,00 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є. Троян