Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/578/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

12.04.2016 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого судді Кіселика С.А.

суддів : Авраменко Т.М., Суржика М.М.,

за участю секретаря судового засідання: Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка також діє в інтересах її дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_7, Кіровоградська міська рада, КП «ЖЕО № 3» Кіровоградської міської ради», про усунення перешкод в користуванні кімнатою, за апеляційною скаргою ОСОБА_8, яка представляє інтереси ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просить усунути перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_2 шляхом виселення з неї ОСОБА_4 та малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а також шляхом вселення в цю кімнату ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3.

На обґрунтування позову зазначено, що 18.05.1999 року вона на підставі ордеру вселилася до кімнати АДРЕСА_2. Оригінал ордеру зберігався в КП «Кіровоградбудіндустрія» і в подальшому в ході банкрутства даного підприємства у 2006 році був втрачений. Копії ордеру в неї не збереглося. Згідно ордеру, у паспорт ОСОБА_2, було внесено штамп про її реєстрацію за даною адресою. В даній кімнаті вона проживала до кінця 2007 року, до тих пір, поки проживання в ній стало об'єктивно неможливим, оскільки у гуртожитку не було електро, водо та теплопостачання. Коли на початку березня 2008 року вона прийшла до своєї кімнати в гуртожитку, то дізналася, що в кімнаті мешкає інша особа - ОСОБА_7. Оскільки іншого житла у неї не має вона зайняла іншу вільну кімнату № 31, в якій проживає і на даний час. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2009 року, залишеним без змін апеляційним судом Кіровоградської області 11.09.2012 року, ОСОБА_7 виселено з її кімнати. Рішення суду формально виконано восени 2013 року. Проте ОСОБА_7 вселив до кімнати свою дружину разом із її дітьми. Позивач не одноразово зверталася до відповідачів з вимогою звільнити її кімнату, проте вимога залишена без задоволення.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 грудня 2015 року позов задоволено. Усунуто ОСОБА_2 з її малолітньою дитиною - ОСОБА_3, перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_2 шляхом виселення з неї ОСОБА_4 та її дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вселено ОСОБА_2 разом з її малолітньою дитиною - ОСОБА_3, в кімнату АДРЕСА_2. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, яка представляє інтереси ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача, відповідач та третя особа ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, а представник позивача заперечив проти них і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.09.2012 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ЖЕК № 15 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням задоволено. Усунуто ОСОБА_2 з її малолітньою дитиною перешкоди в користуванні жилим приміщенням кімнати АДРЕСА_2, шляхом виселення з неї ОСОБА_7. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ЖЕК № 15, Кіровоградська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено (а.с. 10-12, 14).

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_2 на підставі ордеру, виданого КП «Кіровоградбудіндустрія», як його працівнику, вселилася до кімнати АДРЕСА_2, а 18.05.1999 року здійснила реєстрацію місця проживання саме за цією адресою. Судом визнано за ОСОБА_2 право на проживання у кімнаті № 2 зазначеного гуртожитку.

Відповідно до акту державного виконавця від 14.11.2013 року встановлено, що на виконання рішення суду ОСОБА_7 добровільно виселився з житлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та не проживає в даному приміщенні. Станом на 14.11.2013 року у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 5).

Листом від 27 травня 2015 року ОСОБА_2 зверталася до ОСОБА_4 та її двох дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з вимогою про звільнення кімнати (а.с. 13). Однак її вимога була проігнорована.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4, та її дочка ОСОБА_5 вселились до гуртожитку як члени сім'ї ОСОБА_7, який вселився до гуртожитку, у кімнату № 1, разом із своєю дочкою ОСОБА_6, на підставі ордеру, відповідно до якого мав право, з сім'єю з 2 чоловік, на зайняття ліжко-місця у житловому приміщенні гуртожитку АДРЕСА_3, жилою площею 17,4 кв.м., яке складається з 1 кімнати. Ордер видано на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 12.03.2013 року № 119 (а.с. 36).

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що право позивача на проживання та користування кімнатою АДРЕСА_2 є підтвердженим. На даний час це право є порушеним, а отже підлягає відновленню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 з 16.09.1999 року по 16.11.1999 року та з 21.02.2000 року по 07.04.2006 року перебувала у трудових правовідносинах з КП "Кіровоградбудіндустрія". Як працівник підприємства, якому належав гуртожиток, ОСОБА_2 отримувала ордер на проживання у гуртожитку цього підприємства за адресою АДРЕСА_2, та проживала у кімнаті №2 (а.с. 46).

Відповідно до паспорта позивач була зареєстрована у гуртожитку за адресою АДРЕСА_2, з 18.05.1999 року.

Протягом квітня-жовтня 2007 року гуртожиток було відключено від електро-, водо- та теплопостачання через заборгованість за надані послуги відповідними постачальними підприємствами. У зв'язку з цими обставинами позивач змушена була деякий час проживати за іншою адресою. Влітку 2008 року, дізнавшись про відновлення постачання електроенергії, теплової енергії, води позивач повернулась до гуртожитку, але кімната була зайнята ОСОБА_7.

Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 11.02.2008 року №141 даний гуртожиток прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Кіровограда та передано на баланс ЖЕК №15.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.09.2012 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ЖЕК № 15 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням задоволено. Усунуто ОСОБА_2 з її малолітньою дитиною перешкоди в користуванні жилим приміщенням кімнати АДРЕСА_2, шляхом виселення з неї ОСОБА_7. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ЖЕК № 15, Кіровоградська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено.

Відповідно до акту державного виконавця від 14.11.2013 року встановлено, що на виконання рішення суду ОСОБА_7 добровільно виселився з житлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та не проживає в даному приміщенні. Станом на 14.11.2013 року у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_4 та її двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 5).

Ордеру на право зайняття кімнати АДРЕСА_2 ОСОБА_4 та її діти не мають. Зареєстрована ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1.

Листом від 27 травня 2015 року ОСОБА_2 зверталася до ОСОБА_4 та її двох дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з вимогою про звільнення кімнати (а.с. 13). Однак її вимога була проігнорована.

Частина 3 ст.9 ЖК України передбачає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку. передбаченому законом.

Згідно вимог ст.58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається на підставі рішення виконкому.

Відповідно до п.п.9, 10, 14 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року №208 (далі по тексту Положення) жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. При одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. Вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Тому, хто вселяється в гуртожиток, вказується надана жила площа, видаються необхідний інвентар, постільні речі, перепустка на право входу в гуртожиток. Він повинен бути ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку, правами й обов'язками мешканців гуртожитку. Додатком до Примірного положення затверджено форму ордера та вказано, що цей ордер є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. При вселенні ордер здається в житлово-експлуатаційну організацію, а при її відсутності - завідуючому (директору) гуртожитком підприємства, установи, організації. Ордер дійсний протягом 30 днів.

Оскільки ордер на проживання у кімнаті АДРЕСА_2 ні ОСОБА_4 ні члени її сім'ї не отримували, то дана житлова площа ними займається не законно. Договір найму житла, про який зазначають представник відповідача, відповідач та третя особа, не є підставою для вселення у житлове приміщення. Такий договір може бути укладений лише на підставі ордеру.

Твердження представника відповідача, з посиланням на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2014 року, що у ОСОБА_2 відсутнє право на проживання у гуртожитку, є помилковим, оскільки предметом позову який розглядався судом було визнання за ОСОБА_2 права на проживання в кімнаті № 31 гуртожитку, та зобов'язання Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради видати їй ордер на проживання у кімнаті АДРЕСА_4. І саме у задоволенні цих вимог їй було відмовлено.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами і правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8, яка представляє інтереси ОСОБА_4 відхилити, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 грудня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді