У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденка В.М., за касаційною скаргою відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду зі скаргою на дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденка В.М.

На обґрунтування вимог скарги заявники посилалася на те, що 12 червня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області відповідно до рішень Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2011 року та апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2011 року було видано чотири виконавчі листи: на ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 111 873 грн 45 коп. і судового збору в сумі 666 грн 98 коп.; на ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором у сумі 111 873 грн 45 коп. і судового збору в сумі 666 грн 98 коп. як солідарних боржників. В ухвалі від 14 квітня 2014 року апеляційний суд Полтавської області встановив, що постанова заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденка В.М. від 15 листопада 2012 року про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням норм чинного законодавства, тому всі подальші дії державного виконавця під час виконавчого провадження за виконавчими листами були неправомірними. Вважають, що дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденка В.М. не тільки стосовно ОСОБА_6 при відкритті виконавчого провадження від 15 листопада 2012 року, а й стосовно ОСОБА_7 з передачі двох зазначених виконавчих листів за місцем його реєстрації до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції без вказівки, що строк їх подачі стягувачем пропущений, неправомірні.

Посилаючись на вказані обставини, просили суд визнати неправомірними постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденка В.М. від 15 листопада 2011 року ВП № 35207885 про стягнення із ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу в сумі 111 873 грн 45 коп., про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 лютого 2013 року згідно з ВП № 35207885 від 15 листопада 2011 року і накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику, та визнати неправомірними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденка В.М. з передачі двох виконавчих листів № 2-26/11 про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 111 873 грн 45 коп. та судового збору в сумі 666 грн 98 коп. за місцем реєстрації ОСОБА_7 в Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції без вказівки, що строк подачі виконавчих листів № 2-26/11 стягувачем пропущений.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області 27 жовтня 2015 року, скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденка В.М. задоволено частково.

Визнано неправомірними постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденка В.М.:

- про відкриття виконавчого провадження від 15 листопада 2012 року № 35207885 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу в сумі 111 873 грн 45 коп.;

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 лютого 2013 року із виконавчого провадження від 15 листопада 2012 року № 35207885. В іншій частині скарги відмовлено.

У касаційній скарзі відділ державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції порушує питання про скасування оскаржуваних ухвал судів попередніх інстанцій із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні скарги, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 12 червня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області відповідно до рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2011 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2011 року видано чотири виконавчі листи про стягнення із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 111 873 грн 45 коп. та судових витрат по 666 грн 98 коп. з кожного на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Два виконавчі листи про стягнення із ОСОБА_6 знаходились на виконанні у відділі державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції. Постановою від 15 листопада 2012 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденком В.М. за вказаними виконавчими листами відносно ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження та відповідно до постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденка В.М. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_6 на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 Два інші виконавчі листи про стягнення із ОСОБА_7 були направлені на виконання до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції за місцем реєстрації боржника.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2013 року у зв'язку із розбіжностями у прізвищі боржника визнано виконавчий лист від 12 червня 2012 року № 2-26, виданий у справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним зобов'язанням, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Полтавської області від 14 квітня 2014 року постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Бороденка В.М.: про відкриття виконавчого провадження від 24 грудня 2013 року ВП № 41307830, про стягнення із ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу в сумі 111 873 грн 45 коп., про відкриття виконавчого провадження від 24 грудня 2013 року ВП № 41307776 про стягнення із ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судових витрат у сумі 666 грн 98 коп., про арешт майна в межах суми звернення стягнення: 111 873 грн 45 коп. та оголошення заборони його відчуження від 24 грудня 2013 року ВП № 41307830, про арешт майна в межах суми звернення стягнення: 666 грн 98 коп. та оголошення заборони його відчуження від 24 грудня 2013 року ВП № 41307776 визнано неправомірними. У мотивувальній частині зазначеної ухвали вказано, що оскільки постанова заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції від 15 листопада 2012 року про відкриття виконавчого провадження була винесена із порушенням норм чинного законодавства, тому всі подальші дії державного виконавця під час виконавчого провадження за виконавчими листами були неправомірними.

Задовольняючи скаргу в частині визнання неправомірними вказаних постанов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, послався на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 квітня 2014 року і виходив з того, що обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи в іншій частині скарги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відсутні порушені права ОСОБА_7, які підлягають поновленню заявленим ним способом.

При цьому суд апеляційної інстанції послався на те, що ОСОБА_6 пропустила встановлений строк для подання скарги з поважних причин, а саме: у зв'язку із несвоєчасним отриманням оскаржуваних документів.

Проте повністю з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України встановлено строк для звернення із скаргою до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як роз'яснено у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Згідно зі ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Отже, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця, районний суд правового висновку з цього питання не зробив і відповідних правових наслідків не застосував.

Суд апеляційної інстанції, вказавши, що судом першої інстанції встановлено поважність причин пропуску вказаних строків, не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на вирішення судом першої інстанції питання про поважність пропуску строку на подачу скарги, його поновлення та постановлення з цього приводу процесуального документа.

Порушення судами попередніх інстанцій при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому постановлені ними ухвали не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук