Справа № 431/4234/15-ц
Провадження №2/431/224/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 квітня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Пелиха О.О.,
за участю секретаря Чесалової О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Сбербанку Росії» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-
Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Сбербанку Росії» (далі ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення у пресі.
Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
12 квітня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 згідно Наказів №958-П від 11.10.2013 р. та №1226-пр від 16.10.2013 р. була призначена на посади фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів касира Краснолуцького та Антрацитівського відділень №1 АТ «Сбербанк Росії» .
Згідно Переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договору про повну матеріальну відповідальність за незбереження цінностей, переданих їм на схов, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджених Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року №447/24 з працівниками, які займають посади старших контролерів - касирів і контролерів касирів; старших контролерів і касирів, а також інші працівники, які виконують обовязки касирів можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність.
Між сторонами було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 14.10.2013 р.
Пунктом 1 Договору визначено, що збитками є прямі дійсні збитки роботодавця, а також будь-які витрати, понесені внаслідок незабезпеченості збереження матеріальних ( в тому числі валютних) цінностей працівником. Під прямими дійсними збитками, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або знищення цінності ввіреного працівнику майна, необхідність для роботодавця здійснити витрати на відновлення, набуття майна або інших цінностей або понести додаткові (з вини працівника) витрати.
Згідно п.2 Договору працівник, що виконує роботу зі здійснення касових операцій, безпосередньо повязаних зі збереженням, обробкою та/або використанням /невикористанням в процесі діяльності переданих матеріальних (в тому числі валютних) цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереженості ввірених йому роботодавцем матеріальних (в тому числі валютних) цінностей, а також тих, які будуть передаватись йому під облік Роботодавцем протягом всього строку дії Договору.
Згідно ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.
Статтею 134 КЗпП передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: - між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 КЗпП укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Статтею 135-1 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Положеннями п.п.5.1.1, 5.1.3, 5.1.4 Посадової інструкції передбачено, що працівник несе персональну відповідальність за неякісне, несвоєчасне і неефективне виконання своїх посадових обовязків, які передбачені Інструкцією.
За результатами службового розслідування проведеного згідно розпорядження №510 від 30.10.2014 р. було встановлено факт вчинення ОСОБА_2 порушень, а саме зняття коштів з рахунків без фізичної присутності клієнтів та без їх відома. При цьому відповідач зобовязалася відшкодувати до 10 грудня 2014 р. 2 340 грн. на рахунки клієнтів, а також не отримані клієнтом за період з 01.07.2014 р. по 09.10.2014 р. проценти у розмірі 4 680 грн. 35 коп., які зарахувати на рахунок клієнта з рахунку відкритого на її імя.
Станом на 11 грудня 2014 р. суму у розмірі 2 340 грн. відповідачем було погашено.
Станом на 07 вересня 2015 року ОСОБА_2 було внесено суму у розмірі 1 800 грн., що підтверджується випискою по особових рахунках від 07.09.2015 р.
26 грудня 2014 року ОСОБА_2 згідно Наказу №736-зв від 16.12.2014 р. на підставі п.1 ст.36 КЗпП України було звільнено.
Залишок не відшкодованої суми Банку відповідачем складає суму у розмірі 3 403 грн. 44 коп.
Судова практика склалась таким чином, що у відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до
дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.
Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позов заявленого законно, обґрунтовано, а тому він підлягає задоволенню.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.
Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1 218 грн., що підтверджується платіжним дорученням, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача понесені нию документально підтверджені судові витрати.
На підставі ст.ст.130,134,1351 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10-11, 88, 174, 209-210, 212-215, 224-229 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Сбербанку Росії» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя О.О. Пелих