Справа 574/284/16-ц
Провадження 2/574/93/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Міщенко В. М.

при секретарі Ключник О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївська сільська рада Буринського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миколаївської сільської ради та Буринської районної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що за життя спадкодавець втратив правовстановлюючий документ на земельну ділянку і через це вона не може оформити спадщину у нотаріальній конторі.

Викладені вище обставини фактично унеможливлюють прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, позов визнають, просять його задовольнити та просять слухати справу без їх участі.

Суд, дослідивши обставини справи, вислухавши сторони, приходить до висновку, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 19 січня 1996 року в с. Бошівка Буринського району Сумської області померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка с.Бошівка Буринського району Сумської області. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Прогрес» розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0114098 виданого 29 січня 1997 року Буринською районною державною адміністрацією.

Спадкоємцем майна за законом, яке залишилося після її смерті є ОСОБА_1. Інших спадкоємців не має.

Спадщину позивачка прийняла шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Миколаївської сільської ряди.

З метою оформлення спадщини на дане право на земельну частку (пай) позивачка звернулася до приватного нотаріуса. Під час вивчення правовстановлюючих документів було встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0114098 був виданий 29 січня 1997 року Буринською районною державною адміністрацією, тобто після

Смерті спадкодавця. В звязку з цим позивачці було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину і вона не може оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Так суд приходить до висновку, що мати позивачки набула право власності на дане майно в звязку з тим, що процес розпаювання земельної ділянки було проведено за її життя, а саме 06 червня 1995 року і на той момент вона була членом САПТЗТ «Прогрес» с.Бошівка Буринського району Сумської області, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серії СМ 000016 від 16 червня 1995 року та рішенням голови районної державної адміністрації від 09.01.1997 року №5 «Про затвердження розмірів земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах та її вартісному виразі в акціонерно-пайових товариствах закритого типу «Присеймівське» та «Прогрес».

Згідно п.11 Постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540- 06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Пунктом 10 ППВС України №7 від 30.05.2008 р. «Про практику у справах про спадкування» визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Пунктом 7 ППВС України № 7 від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно ч.І, ч.2, п.а ч.З ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1, ч.2, п.а ч.3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Миколаївська сільська рада та Буринська районна державна адміністрація не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_1

Виходячи із вищевикладеного, керуючись ст. 213-215 ЦПК України, ст. 25, 331, 392, 1233-1235 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою вул.. Воровського, буд.18, с. Бошівка Буринського району Сумської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на спадкове майно - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Прогрес» розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0114098 виданого 29 січня 1997 року Буринською районною державною адміністрацією, що залишилось після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 19 січня 1996 року в с.Бошівка.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Буринський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: