АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 ( І ) інстанції - Клочко О. В.
№ 22-ц/774/798/К/16 Доповідач - Соколан Н. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Соколан Н. О.

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

за участю: секретаря Петренко К. І.

В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" про стягнення моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» (надалі - ПАТ «Євраз Суха Балка»), і просив стягнути з відповідача на свою користь 173 800 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з ушкодженням здоров'я, завданого внаслідок професійного захворювання під час роботи на підприємстві відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, 9 000 грн., без урахування податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права. Судом не взято до уваги, що позивач також працював у шкідливих умовах праці також на ш. «Смолінська» ДП «СхвдГЗК». Судом помилково застосовані положення ст. 237' КЗпП України та 1167 ЦК України, які не поширюються на спірні правовідносини; не встановлена вина відповідача у виникненні професійного захворювання; на теперішній час позивач не має права на відшкодування шкоди ні за рахунок відповідача, ні за рахунок Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області; вина відповідача у виникненні професійного захворювання не доведена; шкідливі умови праці є особливостями виробничого процесу; крім того, факт спричинення та розмір моральної шкоди не обґрунтовано.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 16.11.2001 року по 09.10.2015 року працював на шахті «Ювілейна», власником якої є відповідач, у шкідливих умовах праці на підземних роботах.

Висновком МСЕК від 10.11.2015 року (а.с. 8) ОСОБА_3 була первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20%.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.09.2015 року (а.с. 6-8) встановлено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання позивача є тривалий час роботи ОСОБА_3 в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів. Зазначений Акт є дійсним, і його не скасовано у встановленому законом порядку, і відповідачем недійсність зазначеного акту не доведено.

Тому доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність доказів вини відповідача у виникненні у позивача професійного захворювання, який на протязі більше 13 років працював у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_3 права на відшкодування моральної шкоди - 10.11.2015 року - зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду позивачу.

Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_3 у зв'язку з його професійним захворюваннями встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Внаслідок отриманого професійного захворювання, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку із ушкодженням здоров'я, що призводить до порушення ним звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ Суха Балка" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: