Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2016 Справа №607/1760/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Костиник О.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 11 вересня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, на підтвердження чого останнім надано розписку, у якій зазначено, що Позичальник має перед Позикодавцем грошовий борг у розмірі 231 264,68 грн., який зобовязався повернути до 31 грудня 2013 року. Окрім цього, сторони погодили, про що зазначено у розписці, що сума 231 264,68 грн. на дату складання розписки є привязана до курсу долара США і не може бути меншою незалежно від коливання курсу, а в разі його зростання буде пропорційно збільшуватися. Проте Позичальник порушив взяті на себе зобовязання щодо повернення суми позики в розмірі 231 264,68 грн. до 31 грудня 2013 року та станом на момент подання позову не повернув ОСОБА_3 зазначені грошові кошти з урахуванням курсової різниці. З викладених підстав позивач просить суд стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3: 231 264,68 грн. боргу; 226 344,23 грн. курсової різниці; 7 432,15 грн. 3% річних, а також судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснивши, що відповідач кошти, зазначені у позовній заяві, не отримував, а розписку писав під тиском.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до розписки, долученої до матеріалів справи, 11 вересня 2012 року ОСОБА_5, НОМЕР_1, цією розпискою засвідчує те, що має грошовий борг у розмірі 231 264,68 (двісті тридцять одна тисяча двісті шістдесят чотири гривні 68 коп.) перед ОСОБА_3, паспорт серія СК №025422, та зобовязується повернути дані кошти до 31 грудня 2013 року. Окрім цього повідомляє: 1. Сума 231 264,68 грн. на дату складання розписки є привязана до курсу долара США і не може бути меншою незалежно від коливання курсу, а в разі його зростання буде пропорційно збільшуватися. 2. В разі небажання, неспроможності, відсутності кошти в сумі 231 264,68 грн. буде повернуто в будь-якому випадку. Сторони погодили, що усі розписки, які були надані до складання цієї, втрачають свою силу.

До розписки долучена копія паспорта ОСОБА_4 серії МС №946964, виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 5 лютого 2003 року, та картка фізичної особи платника податків ОСОБА_4, виданої 27 квітня 2004 року Державною податковою інспекцією м.Тернополя.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 12 січня 2016 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики скасовано, провадження у справі закрито у звязку зі відмовою позивача від позову.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 231 264,68 грн. боргу за договором позики та 7 432,15 грн. 3% річних (період прострочення з 01 січня 2014 року по 26 січня 2015 року), а всього 238 696,83 грн.

Стосовно стягнення 226 344,23 грн. курсової різниці суд відмовляє, виходячи з наступного.

Згідно зі ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується з приписами ст.524 ЦК, згідно з якою зобовязання має бути виражене в грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Отже, відповідно до зазначених норм закону допускається, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті, у такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Проте слід зазначити що, згідно розписки про отримання коштів позичальник прийняв від позикодавця у власність грошові кошти у сумі 231 264,68 грн., що відповідно до договору позики надавалися у національній валюті України, таку ж саму суму грошових коштів позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві, тобто відповідач зобов'язався повернути суму коштів, отриманих в національній валюті гривні. Умови договору не передбачають повернення позики у іноземній валюті, сума позики чітко визначена в гривнях. Оскільки позика, згідно договору позики від 11 вересня 2012 року, була передана у гривні без зазначення грошового еквівалентну в іноземній валюті, отже підлягає поверненню у тій же грошовій одиниці (гривні).

Відповідно до п.5 ОСОБА_6 (стандарт) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №193 від 10 серпня 2000 року, операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на дату здійснення операції (дату визнання активів, зобов'язань, власного капіталу, доходів і витрат). Валютний курс установлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Якщо на дату балансу або на дату здійснення розрахунків валютний курс змінився, виникають курсові різниці. Курсова різниця різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

ОСОБА_6 підтверджує висновки суду про те, що вимога про стягнення курсової різниці може мати місце за умови отримання позики в іноземній валюті.

В силу ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2015 року забезпечено позов, а саме накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 (інд. код НОМЕР_2), в межах заявленої до стягнення суми в розмірі 465 041,06 грн., до завершення розгляду справи по суті.

У звязку із вирішення справи по суті, суд скасовує заходи забезпечення позову: арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 (інд. код НОМЕР_2), в межах заявленої до стягнення суми в розмірі 465 041,06 грн., що накладений на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2015 року зі вступом рішення в законну силу.

В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2 386,96 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.192, 514, 533, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1218 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 110, 197, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 231 264 (двісті тридцять одну тисячу двісті шістдесят чотири) грн. 68 коп. боргу за договором позики та 7 432 (сім тисяч чотириста тридцять дві) грн. 15 коп. 3% річних, а всього 238 696 (двісті тридцять вісім тисяч шістсот девяносто шість) грн. 83 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2 386 (дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. 96 коп.

Скасувати забезпечення позову: арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 (інд. код НОМЕР_2), в межах заявленої до стягнення суми в розмірі 465 041,06 грн., що накладений на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2015 року зі вступом рішення в законну силу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська