Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.02.2016 Справа №607/1839/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Палашовської У.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 10 квітня 2014 року між ними було укладено договір позики, згідно якого вона позичила відповідачу гроші в сумі 20 000 грн. на термін до 01.07.2014 року. На даний час позика не повернута, а тому просить стягнути з відповідача борг в сумі 22 688 грн. 79 коп., з яких 20 000 грн. - основна сума боргу, 2 384 грн. 68 коп. - інфляційне збільшення суми боргу та 304 грн. 11 коп. - 3% річних за користування коштами, а також сплачений нею судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подали, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення повторного заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує представник позивача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав:

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з розписки від 10.04.2014 року ОСОБА_2 житель ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав від ОСОБА_1 20 000 грн., які зобов'язувався повернути до 01.07.2014 року.

Ст. 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа-незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов можуть бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує переданий йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В ході розгляду справи за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 04.11.2015 року призначена почеркознавча експертиза, однак остання не виконана у звязку з не проведенням її оплати та ненаданням ОСОБА_2 експерту зразків почерку, тож в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують відсутність обовязку відповідача повернути борг позивачу.

Тож, в судовому засіданні встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідач ОСОБА_2 не повернув позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20000 позичені згідно розписки від 10.04.2014 року, тобто не виконав зобовязання у строк, передбачений договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, та прострочив виконання зобовязань перед кредитором.

Згідно представленого позивачем розрахунком за період з 01.07.2014 року по 01.01.2015 року заборгованість відповідача за договором позики становить 22 688 грн. 79 коп., з яких 20 000 грн. - основна сума боргу, 2 384 грн. 68 коп. - інфляційне збільшення суми боргу та 304 грн. 11 коп. - 3% річних за користування коштами.

Таким чином, аналіз досліджених в судовому засіданні доказів дає суду можливість зробити правовий висновок про порушення прав позивача відповідачем, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 22 688 грн. 79 коп., з яких 20 000 грн. - основна сума боргу, 2 384 грн. 68 коп. - інфляційне збільшення суми боргу та 304 грн. 11 коп. - 3% річних за користування коштами за період з 01.07.2014 року по 01.01.2015 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169 ч.4, 209 ч.1, 2; 213-215, 217, 218, 223-226, 228, 232-233, 294 ч.1, 295ч.4 ЦПК України, ст. ст. 16, 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3) в користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 22 688 грн. 79 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_3