Справа № 687/328/16-ц
№4-с/687/3/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року

Чемеровецький районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Назарчука Р.В.,

з участю секретаря Мельник Т.Є.,

представника виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Чемерівці цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову від 26 лютого 2016 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження ВП №34966800 з примусового виконання виконавчого листа №2219/1611/2012, виданого 24 липня 2012 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на постанову серії ВП №34966800 від 26 лютого 2016 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2219/1611/2012, виданого 24 липня 2012 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області, вказуючи, що постановою від 26 лютого 2016 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 на підставі п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2219/1611/2012, виданого 24 липня 2012 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області про зобов'язання виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради позачергово надати ОСОБА_2 з сім'єю в складі трьох осіб, в тому числі: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, благоустроєну квартиру в м.Кам'янець-Подільському в межах норм житлової площі, що відповідає санітарним та технічним вимогам у звязку з тим, що згідно повідомлень Кам'янець-Подільської міської ради рішення суду не виконано через відсутність в житловому фонді м.Кам'янець-Подільського квартири, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам для забезпечення стягувача із членами сім'ї, оскільки через відсутність коштів будівництво державного житла в м.Кам'янець-Подільському призупинено. Вважає, що зазначена постанова є неправомірною та підлягає скасуванню за тих підстав, що неможливість виконання рішення суду через відсутність фінансування будівництва державного житла не може бути підставою закриття виконавчого провадження, оскільки навіть при підтверджені цього факту, можливість виконання рішення суду залишається, а тому державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження порушено ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, виконання рішення суду про зобов'язання надати йому із сім'єю житло може бути забезпечено за рахунок придбання виконкомом міської ради житла у випадку наявності фінансування, адже на даний час проводиться реформа бюджетного законодавства, що за прогнозами центральних органів виконавчої влади призведе до збільшення надходжень до місцевих бюджетів. Також рішення суду може бути виконано за рахунок відумерлої спадщини, адже у період з 2012 року по даний час у власність територіальної громади м. Кам'янець-Подільського передавалися ряд об'єктів житлового фонду після визнання їх судом відумерлою спадщиною. Крім того, рішення суду може бути виконано й шляхом зміни способу і порядку виконання рішення, або ж він, як стягувач, в процесі перемовин із боржником зможуть досягти мирової угоди, а натомість закінчення виконавчою провадження безумовно перешкодить цьому, грубо порушуючи його права. А також у відповідності до п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а тому у разі, коли в судовому рішенні не встановлено будь-якого обмеження виконання кінцевим терміном, закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 цього ж Закону є передчасним та незаконним, так як відсутність житла на даний час не свідчить про те, що воно не зявиться найближчим часом чи через певний проміжок часу. Тому просить суд визнати вищевказану постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 неправомірною та скасувати дану постанову, зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 поновити та продовжити вищезазначене виконавче провадження, стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на його користь судові витрати, повязані з розглядом скарги.

Скаржник в судове засідання не з"явився, однак від нього надійшла заява, в якій просить справу розглядати без його участі, викладені у скарзі вимоги підтримує та просить їх задоволити, за винятком стягнення судових витрат, оскільки таких витрат він не поніс.

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, однак від нього надійшла заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, у задоволенні скарги просить відмовити, вказуючи, що дії державного виконавця є обґрунтованими та такими, що відповідають Закону України «Про виконавче провадження».

Представник виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради Хмельницької області в судове засідання з"явився, просить відмовити у задоволенні скарги, вказуючи, що погоджується із запереченням на позов відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, оскільки державний виконавець діяв в межах та в спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження» та ст.19 Конституції України. Вищевказане рішення суду не виконано через відсутність в житловому фонді м.Кам'янець-Подільського квартири, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам для забезпечення ОСОБА_2 із членами сім'ї.

Вислухавши пояснення представника виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає дану скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 на підставі п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2219/1611/2012, виданого 24.07.2012 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області про зобов'язання виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради позачергово надати ОСОБА_2 з сім'єю в складі трьох осіб, в тому числі: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, благоустроєну квартиру в м.Кам'янець-Подільському в межах норм житлової площі, що відповідає санітарним та технічним вимогам, з тих підстав, що згідно повідомлень Кам'янець-Подільської міської ради №1/02-25-3166 від 15.11.2012 року, 1/02-25-5708 від 18.12.2015 року та 1/02-25-5971 від 31.12.2015 року рішення суду не виконано через відсутність в житловому фонді м. Кам'янець-Подільського квартири, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам для забезпечення стягувача із членами сім'ї, оскільки через відсутність коштів будівництво державного житла в м.Кам'янець-Подільському призупинено.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом: роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені наслідки завершення виконавчого провадження. Зокрема, передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, після закінчення виконавчого провадження позивач позбавляється права повторно пред'явити виконавчий лист до виконання.

З огляду на вищенаведене, закінчення виконавчого провадження є фактично відмовою у виконанні судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При винесенні постанови державний виконавець послався на п.11 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч.3 ст.75 цього Закону.

Частиною 3 ст.75 цього ж Закону передбачено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Разом з тим, наведені державним виконавцем мотиви не можуть бути підставою для закінчення виконавчого провадження, виходячи з наступного.

Твердження державного виконавця про неможливість виконання рішення суду через відсутність фінансування будівництва державного житла не може бути підставою закриття виконавчого провадження, оскільки можливість виконання рішення суду залишається.

Зокрема, виконання рішення суду про зобов'язання надати скаржнику із сім'єю житла може бути забезпечено за рахунок придбання виконкомом міської ради житла у випадку наявності фінансування.

Також рішення суду може бути виконано за рахунок відумерлої спадщини, адже у період з 2012 року по даний час у власність територіальної громади м. Кам'янець-Подільського передавалися ряд об'єктів житлового фонду після визнання їх судом відумерлою спадщиною, що підтверджується копіями рішень Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 04.09.2012 року, 04.12.2012 року, 10.09.2014 року, 28.10.2014 року, 29.01.2015 року.

Крім того, рішення суду може бути виконано й шляхом зміни способу і порядку виконання рішення.

Така обставина як відсутність фінансування не може стати підставою для закінчення виконавчого провадження, на що неодноразово вказувалося у практиці Європейського суду з прав людини, а згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, у п.33 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі "Жовнер проти України" суд зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У п.38 цього ж рішення Суд наголошує, що державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Відповідно до п.54 рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року по справі «ОСОБА_6 проти України» саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (аналогічні рішення у справі Войтенка, рішення у справі "Ромашов проти Україи" №67534/01 від 27 липня 2004 року; у справі "Дубенко проти України" №74221/01 від 11 січня 2005 року; та у справі "Козачек проти України" №29508/04 від 7 грудня 2006 року). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (рішення у справі "ІІІмалько проти України" №60750/00 п. 44 від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" № 29439/02 від 26 квітня 2005 року, у справі "Крищук проти України" № 1811/06 від 19 лютого 2009 року).

Таким чином, з огляду на вищенаведені положення, держава повинна виконувати взяті на себе зобов'язання та не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тому, у разі, коли в судовому рішенні не встановлено будь-якого обмеження виконання кінцевим терміном, закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 цього ж Закону є передчасним, оскільки відсутність житла на даний час не свідчить про те, що воно не зявиться через певний проміжок часу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважаєвизнати вищевказану постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 неправомірною та скасувати дану постанову, зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 поновити та продовжити вищезазначене виконавче провадження.

Керуючись ст.ст. 11, 50,75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задоволити.

Визнати постанову від 26 лютого 2016 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження ВП №34966800 з примусового виконання виконавчого листа №2219/1611/2012, виданого 24 липня 2012 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області про зобов'язання виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради позачергово надати ОСОБА_2 з сім'єю в складі трьох осіб, в тому числі: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, благоустроєну квартиру в м.Кам'янець-Подільському в межах норм житлової площі, що відповідає санітарним та технічним вимогам, неправомірною.

Постанову, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3, від 26 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП №34966800 з примусового виконання виконавчого листа №2219/1611/2012, виданого 24 липня 2012 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області про зобов'язання виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради позачергово надати ОСОБА_2 з сім'єю в складі трьох осіб благоустроєну квартиру в м.Кам'янець-Подільському в межах норм житлової площі, що відповідає санітарним та технічним вимогам, скасувати.

Зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 поновити та продовжити виконавче провадження ВП №34966800 з примусового виконання виконавчого листа №2219/1611/2012, виданого 24 липня 2012 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Назарчук Р.В.