Справа №2-75/09 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/643/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

11 квітня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_6, ЖБК-40 «Тополь» про визнання заповіту та свідоцтва про право власності на спадщину недійсним, за зустрічним позовом ЖБК-40 «Тополь» до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання заповіту та свідоцтва про право власності недійсними,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2016 року заяву ОСОБА_7 про перегляд рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 травня 2009 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати ухваливши нове рішення по суті її заяви.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_3, її представника ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_6, ЖБК-40 «Тополь» про визнання заповіту від імені ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 01.07.2003 року, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.07.2007 року ОСОБА_4, недійсними, за позовом ЖБК-40 «Тополь» до ОСОБА_4 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ЖБК-40 «Тополь» до ОСОБА_4 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними відмовлено за необґрунтованістю позовних вимог.

Звертаючись із заявою про перегляд зазначеного рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_7 посилалася на те, що за її заявою від 02.04.2012 р. про вчинення злочину при приватизації квартири ОСОБА_10 прокурором Сумської області 19.12.2012р. внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000412 за ч.1 ст.358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, їх збут, використання підроблених документів) і проведено досудове розслідування. На її думку під час досудового розслідування достовірно встановлено, що видача свідоцтва про власність на квартиру ОСОБА_10 була здійснена на підставі підроблених документів - довідки ЖБК - 40 «Тополь» №8 від 05.10.1993р. Таким чином факт підробки документів, на підставі яких ОСОБА_10 було видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, підтверджено постановою прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_11 від 05.10.2015 року про закриття кримінального провадження в звязку зі смертю ОСОБА_12 та іншими матеріалами справи, які маються в наявності в справі. Тому просить враховуючи постанову прокурора прокуратури м. Суми від 05.10.2015 року скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2009 року (справа № 2-75/09).

Відповідно до статті 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Щодо нового розгляду справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, Європейський суд з прав людини зазначив, що така процедура сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), №. 69529/01, пп. 27-28, та рішення «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), № 19960/04, п. 46). Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини «Желтяков проти України» № 4994/04), яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Відповідно до розяснень, які викладені у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1,2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясування судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду і вважає, що обставини на які посилається заявник ОСОБА_3 не є нововиявленими виходячи зі змісту ст. 361 ЦПК України.

Обставини, на які посилається ОСОБА_3, не входять до предмету доказування у даній справі, оскільки вони стосуються фіктивності свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_10, проте вимоги з цього приводу в справі не заявлялися, про що не заперечував і представник ОСОБА_3 ОСОБА_8

Враховуючи вище викладене колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і передбачених законом підстав для її скасування апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 361 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -