Справа № 127/3147/16-ц
Провадження № 2/127/2257/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді Короля О.П.,
секретаря Куйдан Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з припиненням навчання, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з припиненням навчання.
Позов мотивований тим, що постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.03.1999 року з позивача стягувались аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 04.03.1999 року до досягнення сином повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_1 сину сторін ОСОБА_3 виповнилось 18 років і стягнення аліментів з позивача на його утримання припинено. Проте, син продовжував навчання, так як був учнем 1-го курсу Вищого професійного училища №11 м. Вінниці за професією «Слюсар-електрик з ремонту електроустаткування» денної форми навчання, а тому потребував матеріальної допомоги з боку батька, так як мати не в змозі самостійно утримувати сина. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 15.09.2014 року до закінчення сином навчання у Вищому професійному училищі м. Вінниці, тобто до 30.06.2017 року, але не більше як до досягнення ним 23 років. Проте, позивачу стало відомо, що з 21.11.2014 року син у Вищому професійному училищі №11 м. Вінниці не навчається, про що свідчать лист Вищого професійного училища №11 м. Вінниці №02/75 від 16.02.2016 року та відповідний наказ №53 «В-УДЗ» від 21.11.2014 року про відрахування, згідно з яким відраховано зі складу учнів первинної професійної підготовки на базі базової загальної середньої освіти з навчальної групи №15 за професією «Слюсар-електрик з ремонту електроустаткування» ОСОБА_3 у зв`язку з невідвідуванням занять та небажанням продовжувати навчання. Таким чином, на думку позивача, відпала правова підстава для стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.
Ці обставини і стали підставою звернення до суду з відповідною позовною заявою про припинення стягнення аліментів.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.04.2016 року.
Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили в його задоволенні відмовити, а стягнення аліментів просили припинити з березня 2016 року.
При судовому розгляді в справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11.09.1996 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Шлюб між сторонами розірвано згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Вінницької міської ради Вінницької області від 10.10.2000 року.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 15.09.2014 року до закінчення сином навчання у Вищому професійному училищі м. Вінниці, тобто до 30.06.2017 року, але не більше як до досягнення ним 23 років.
Починаючи з 21.11.2014 року син ОСОБА_3 у Вищому професійному училищі №11 м. Вінниці не навчається, що підтверджується листом Вищого професійного училища №11 м. Вінниці №02/75 від 16.02.2016 року та наказом №53 «В-УДЗ» від 21.11.2014 року про відрахування, згідно з яким відраховано зі складу учнів первинної професійної підготовки на базі базової загальної середньої освіти з навчальної групи №15 за професією «Слюсар-електрик з ремонту електроустаткування» ОСОБА_3 у зв`язку з невідвідуванням занять та небажанням продовжувати навчання.
Відповідно до наданих відповідачем довідок виданих Добровольчим батальйоном «ОУН» установлено що з 03.12.2014 р. по 03.01.2015 р. та з 16.03.2015 р. по 15.04.2015 р. ОСОБА_3 проходив службу в Добровольчому батальйоні ОУН в зоні проведення АТО без нарахування заробітної плати.
Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 10.03.2016 року виконавчий лист №127/19825/14-ц, виданий 25.11.2014 року, повернуто ОСОБА_2 у зв`язку з поданою нею 29.02.2016 року заявою про повернення виконавчого документа без подальшого виконання.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов переконання про задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно з ч 2 ст. 199 Сімейного кодексу України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до положень частини 4 статті 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
В ході судового розгляду встановлено, що у сторін в шлюбі народився син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 15.09.2014 року, до закінчення сином навчання у Вищому професійному училищі м. Вінниці, тобто до 30.06.2017 року, але не більше як до досягнення останнім 23 років. Однак сина ОСОБА_6 наказом №53 «В-УДЗ» від 21.11.2014 року відраховано зі складу учнів первинної професійної підготовки на базі базової загальної середньої освіти з навчальної групи №15 за професією «Слюсар-електрик з ремонту електроустаткування» у зв`язку з невідвідуванням занять та небажанням продовжувати навчання.
Встановлені судом обставини переконують суд у відсутності необхідних умов, передбачених законом, для стягнення із позивача аліментів, починаючи із 21.11.2014 року, а відтак заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 199 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України,
ВИРІШИВ :
Позов задовольнити.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , починаючи з 21.11.2014 р. у зв`язку з припиненням ОСОБА_3 навчання у Вищому професійному училищі №11 м. Вінниці.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на одержання аліментів з 21.11.2014 р.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 551, 20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.
Суддя