У х в а л а

31 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 28 липня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

Артемівський міськрайонний суд Донецької області рішенням

від 25 червня 2015 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 липня 2015 року, позов задовольнив, постановив: змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, у розмірі 1 тис. грн; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі ј частки усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 24 лютого 2016 року касаційну скаргу відхилила, ухвалені у справі судові рішення залишила без змін.

17 травня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 28 липня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з наявності правових підстав для зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, оскільки матеріальне становище платника аліментів змінилося.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України

від 5 лютого 2014 року висловлено правову позицію, відповідно до якої право вимагати заміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 - 184 Сімейного кодексу України (далі - СК України), не може обмежуватися разовим її здійсненням. зважаючи на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна

розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, зміст наданої для порівняння постанови Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня

2015 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 28 липня

2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема