Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина.

Заяву про прийняття спадщини позивач подав до нотаріальної контори у визначений законом строк.

Крім нього, до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, звернулась ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги за законом.

Позивач зазначає, що за життя ОСОБА_4 відносини між ним та його донькою, ОСОБА_2 не були надто близькими, вони майже не спілкувалися через те, що відповідач та її мати не бажали цього робити, хоча ОСОБА_4 іноді заїжджав до доньки, щоб поздоровити її зі святом, на чому їх спілкування обмежувалося.

З 2002 року ОСОБА_4 постійно хворів, а з 01 червня 2012 року отримав інвалідність 3-ої групи довічно. Через тяжку хворобу він потребував постійного лікування, піклування та матеріальної допомоги, а останні два тижня свого життя перебував у безпорадному стані.

Враховуючи те, що відповідач знала про стан здоров'я свого батька, проте свідомо ухилялася від надання йому допомоги, ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 має бути усунено від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, постановити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є дітьми померлого ОСОБА_4, які подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, вірно виходив з того, що ОСОБА_1 суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що його батько ОСОБА_4 звертався за допомогою до відповідача ОСОБА_2, яка, усвідомлюючи свій обов'язок та маючи можливість надавати батьку таку допомогу, умисно ухилялась від її надання, а тому підстав для задоволення позову не було.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

О.П.Касьян

Д.О.Остапчук