АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/65/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й.
Провадження № 22-ц/789/614/16 Доповідач - Козак І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області з позовом до ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що оспорюваний договір укладений внаслідок введення його в оману, містить ряд несправедливих умов. Крім того, відсутній Додаток № 3 до договору, що визначає істотні його умови, і з яким він не був ознайомлений. Також вказує про відсутність відповідної ліцензії у відповідача та нотаріального посвідчення договору.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 001472 від 17 листопада 2015 року, укладений між ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» та ОСОБА_1 Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» на користь ОСОБА_1 33 000, 00 грн. та 487, 20 грн. судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» звернулося до суду з апеляційною скаргою, мотивуючи її неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог, стягнути з позивача 535, 92 грн. судового збору.

Як зазначив заявник, висновок суду про те, що до договору лізингу застосовуються норми ЗУ "Про захист прав споживачів" є помилковим, оскільки відповідні правовідносини регулюються положеннями спеціальних законів. Судом не встановлено наявність необхідних ознак для кваліфікації умов договору несправедливими. Суд безпідставно не взяв до уваги, що правова природа договору фінансового лізингу відмінна від договору найму транспортного засобу, а тому немає необхідності його нотаріального посвідчення. Також не підтверджується належними та допустимими доказами висновок суду про те, що позивач при укладанні договору був введений в оману.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи 17 листопада 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» (Лізингодавець) та ОСОБА_1 (Лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу № 001472, Додаток № 1 та Додаток № 2 до нього. Предметом даного договору є транспортний засіб марки Kia Ria New комплектації "base" вартістю 13 253, 01 дол. США, що на дату підписання Договору еквівалентно 330 000, 00 грн.

Відповідно до п. 1. 7. даного Договору предмет лізингу передається в користування Лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9. 4. або п. 9. 6 ст. 9 даного Договору.

На виконання умов договору фінансового лізингу 17 листопада 2015 року ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» кошти у розмірі 33 000, 00 грн. (а.с. 15).

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідний договір фінансового лізингу, містить несправедливі умови, і є недійсним з підстав передбачених Законом України № 1023 від 12 травня 1991 року "Про захист прав споживачів". Крім того, не було здійснено нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу, всупереч вимогам закону. Судом було встановлено, що оспорюваний договір укладений внаслідок введення позивача в оману, що свідчить про здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності.

Колегія погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства та належних і допустимих доказах.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Ст. 18, 19 Закону України № 1023 від 12 травня 1991 року "Про захист прав споживачів" передбачає, що цей Закон містить самостійні підстави визнання угоди недійсною.

Так, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (ч. 5 ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів").

У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів").

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів").

Відповідно до Постанови Верховного суду України № 6-40цс13 від 11 вересня 2013 року для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що договір фінансового лізингу містить ряд умов, які є несправедливими, зокрема, права однієї сторони не кореспондують обов'язкам другої; виключена або обмежена відповідальність лізингодавця за договором; відсутні відомості про продавця предмету договору лізингу, який відповідає за порушення умов щодо продажу товару. Наявність цих обставин свідчить про те, що договір лізингу містить ряд умов, які є несправедливими для позивача, а отже, є підстави для визнання його недійсним згідно із ЗУ "Про захист прав споживачів".

Судова колегія вважає, що підставними є також доводи позивача про недійсність договору фінансового лізингу у зв'язку з відсутністю Додатку № 3, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з умовами Договору додатки до Договору є невід'ємною його частиною (п.16.13 Договору).

У справі відсутній Додаток № 3 та будь-які докази його підписання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Так, згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Даний додаток № 3 містить суттєві умови щодо самого виконання договору, розміру лізингових платежів тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Це узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Варто зазначити, що відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Помилковим є висновок суду першої інстанції щодо відсутності потреби в отриманні ліцензії у відповідача для здійснення фінансової діяльності, оскільки відповідно до Постанови Верховного суду України № 6-276цс15 від 16 грудня 2015 року згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (п. ст. 4 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").

Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що у відповідача відсутня ліцензія для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб. Посилання відповідача на те, що ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» не є фінансовою установою, а тому для надання ними фінансових послуг немає потреби у ліцензії (дозволі) є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд правильно задовольнив позов і визнав недійсним спірний договір фінансового лізингу. Тому підстав для скасування рішення суду колегія не вбачає.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» відхилити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.О. Козак