Провадження №2-2041/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Кучерини Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, треті особи: служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача Київської міської ради, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 30,5 кв. м, загальною площею 43,21 кв. м.

В обґрунтування вимог посилається на те, що з 25.02.1998 вона проживає у даній квартирі право власності на яку після приватизації було оформлено на її бабу ОСОБА_5 та її матір ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 її баба ОСОБА_5 померла, а спадщину після її смерті прийняла її мати, яка на час смерті баби постійно проживала із спадкодавцем у квартирі. Проте, із заявою про прийняття спадщини її мати до нотаріальної контори не зверталася, а свої права на успадковану частину у праві власності на квартиру не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати ОСОБА_6 померла, а вона залишилася сиротою та єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері.

Розпорядженням Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області від 02.12.2014 №679, над нею встановлено піклування та призначено її піклувальником ОСОБА_7

30.12.2014 вона за погодженням з піклувальником звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Середи В.Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері в порядку спадкування за законом.

27.07.2015 вона за погодженням з піклувальником звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Середи В.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме, на 1/2 частину квартири.

Проте, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Середи В.Г. від 27.07.2015 №100/02-31 у видачі свідоцтва їй відмовлено у зв'язку з тим, що нею не було надано оригіналу правовстановлюючого документу, на підтвердження належності вказаного майна спадкодавцеві.

У зв'язку з вказаними обставинами, вона позбавлена можливості оформити свої права на квартиру в нотаріальному порядку.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача, Київської міської ради, в судове засідання не з'явився, подав суду письмові пояснення, в яких просить вирішити справу за наявними доказами, справу слухати у його відсутності.

Представник третьої особи, служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, позов підтримала, вважала, що визнання права власності в порядку спадкування за законом за позивачем відповідає її інтересам.

Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві просить розглядати справу у відсутності свого представника.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з даними Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Залізничної райдержадміністрації 29.03.1993 року, зареєстрованого в БТІ за реєстровим №4751 в реєстровій книзі 50-2. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою Київського МБТІ від 30.04.2015 КВ-2015 №13644.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданим повторно 19.02.2016 відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до відповіді Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори від 24.12.2015 №36391/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.12.2015 №42563786 спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2, виданим 28.08.2014 виконкомом Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

Після смерті ОСОБА_6 щодо її майна приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Середою В.Г. заведено спадкову справу №6/2014, копія якої долучена до матеріалів справи.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3, виданого 20.02.1998 відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва, позивач ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_6.

Розпорядженням Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області від 02.12.2014 №679, над ОСОБА_3 встановлено піклування та призначено її піклувальника ОСОБА_7

Як видно з матеріалів спадкової справи №6/2014, 30.12.2014 ОСОБА_3 за погодженням з піклувальником звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Середи В.Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері в порядку спадкування за законом. Заява про прийняття спадщини подана лише позивачем.

27.07.2015 ОСОБА_3 за погодженням з піклувальником звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Середи В.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме, на 1/2 частину квартири.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Середи В.Г. від 27.07.2015 №100/02-31 ОСОБА_3 у видачі свідоцтва відмовлено у зв'язку з тим, що нею не було надано оригіналу правовстановлюючого документу, на підтвердження належності вказаного майна спадкодавцеві.

Таким чином, з урахуванням указаних обставин, правовідносини сторін щодо спадкування позивачем квартири після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підпадають під регулювання глав 84, 86-87, 89 книги шостої Цивільного кодексу України (ЦК).

Відповідно до положень ст. 1216 Цивільного кодексу України (ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1220 ЦК, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1262 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із статтею 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

Як видно з матеріалів справи, внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_1. В порядку ст. 1269 ЦК, спадщина після смерті ОСОБА_5 не приймалась, заповіт щодо неї не складався. Право на спадкування за законом спадщини після смерті ОСОБА_5 отримала її дочка ОСОБА_6 - матір позивача.

Відповідно до довідок виданих Центром обслуговування споживачів №1 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 16.02.2015 №320 та від 27.07.2015 №1153 вбачається, що на час смерті ОСОБА_5 ОСОБА_6 постійно проживала разом нею, а тому, оскільки заява про відмову від спадщини нею не подавалась, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК вона вважається такою, що прийняла спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_6 спадщину після смерті ОСОБА_5 у передбаченому законом порядку не оформила.

Разом з тим, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_6, позивач набула права на спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, як на частину, що зареєстрована на праві власності за її матір'ю, так і на частину, що зареєстрована на праві власності за її бабою.

Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 386 ЦК, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

За змістом ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_6 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді і підлягають задоволенню, оскільки останньою було прийнято спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування за законом зазначеного майна та відповідні права спадкодавця.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 328, 386, 392, 1218, 1258, 1262, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 30,5 кв. м, загальною площею 43,21 кв. м в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя