У х в а л а

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Олександрійської районної ради Кіровоградської області, Фермерського господарства «РИС-К» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання частково недійсним та скасування рішення, визнання незаконними та скасування договорів оренди земельних ділянок, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог просив визнати частково недійсним та скасувати п. 2 рішення Олександрійської районної ради народних депутатів Кіровоградської області від 19 червня 1998 року щодо припинення його права користування земельною ділянкою загальною площею 50 га з яких: 28,4 га орних земель та 21,6 га пасовищ; визнати частково недійсним та скасувати п. 3 вищевказаного рішення Олександрійської районної ради народних депутатів Кіровоградської області в частині повернення до земель запасу Недогарської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області вилучених в нього земельних ділянок загальною площею 50 га; усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загальною площею 50 га, шляхом зобов'язання Фермерського господарства «РИС-К» (далі - ФГ «РИС-К») не чинити йому перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою; визнати незаконними та скасувати договори оренди земельних ділянок укладені між Олександрійською районною радою та ФГ «РИС-К», зареєстрованих в Олександрійському районному відділенні Кіровоградської районної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 19 грудня 2006 року щодо земельної ділянки площею 22,0 га та від 28 березня 2008 року щодо земельних ділянок площею 21,03 та площею 7,34 га.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що відповідно до державного акта на право постійного користування землею від 14 листопада 1992 року, виданого на підставі рішення Олександрійської районної ради Кіровоградської області від 28 лютого 1992 року, йому було надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 50 га, що розташована на території Недогарської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області для ведення селянського (фермерського) господарства.

Протягом тривалого часу він користувався вказаною земельною ділянкою, проте у 2008 році тимчасово припинив користування у зв'язку із погіршенням стану здоров'я та переїздом в іншу місцевість.

Зазначав, що у січні 2014 року йому стало відомо про користування вищезазначеною земельною ділянкою ФК «РИС-К» на підставі договорів оренди земельних ділянок загальною площею 50 га.

Звернувшись до Олександрійської районної адміністрації Кіровоградської області він дізнався, що його право користування земельною ділянкою припинено на підставі рішення Олександрійської районної ради народних депутатів Кіровоградської області від 19 червня 1998 року, у зв'язку із систематичним невнесенням ним земельного податку.

Посилаючись на те, що Олександрійською районною радою народних депутатів при винесенні вищевказаного рішення було порушено вимоги земельного законодавства та не дотримано встановленої процедури припинення права користування земельною ділянкою, а договори оренди, укладені між відповідачами порушують його право користування та розпорядження земельною ділянкою.

Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що причини пропуску строку позовної давності є неповажними, а підстави для його поновлення відсутні, оскільки ОСОБА_4 не надав суду належні та допустимі докази того, що про порушення свого права він дізнався тільки в січні 2014 року, як і не надав доказів на спростування тверджень відповідача про систематичне не внесення ним земельного податку та припинення користування земельною ділянкою з 1993 року.

При цьому суди звертали увагу на те, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, позивачу, маючи на той час прізвище ОСОБА_5, було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні вищезазначеною земельної ділянкою та визнання частково недійсним оскаржуваного рішення Олександрійської районної ради народних депутатів Кіровоградської області.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова