Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/247/16-ц

Провадження № 2/126/190/2016

"22" березня 2016 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Дісяк В.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1, відповідача

ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини з тих підстав, що як стверджує, 16 березня 2009 року померла ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. При житті ОСОБА_7 вчинила розпорядження, яким усе своє майно заповіла їй. Заповіт є чинним, не анульований і не скасований. Маючи намір оформити належним чином спадкове майно вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку із пропуском передбаченого законодавством шестимісячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Будучи особою похилого віку і хворіючи на час відкриття спадщини, вона не мала можливості у передбачений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому пропустила строк для подачі відповідної заяви. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляє її можливості реалізувати свої права на спадщину, тому вона змушена звернутися в суд із даним позовом, в якому просить визнати причини пропущення строку для прийняття спадщини поважними і визначити додатковий трьохмісячний строк для прийняття спадщини.

Представник позивачки ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримує позовні вимоги, пояснила, що оскільки позивачка хворіла на ГРВІ з 10.09.2009 року по 17.09.2009 року та з 16.03.2009 року по 16.09.2009 року отримувала курси хіміотерапії в ВООД, просить визначити їй додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та їх представники ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечують, представник ОСОБА_5 надав письмові заперечення, згідно з якими вважають позовну заяву безпідставною, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 після смерті своєї баби ОСОБА_7 у встановлений законом шестимісячний термін подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_6 не надала до суду обґрунтовання поважності причин пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які заважали їй вчасно звернутися до нотаріуса. До нотаріуса, ОСОБА_6, звернулася майже через сім років після закінчення шестимісячного строку для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Вважають, що ОСОБА_6 не скористалася правом на прийняття спадщини без поважних причин, тому суду в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 подала до суду заяву про застосування строків позовної давності в даній справі, оскільки у позовній заяві позивач зазначає, що він не зміг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що хворів в період з 10.09.2009 року по 17.09.2009 року. Поряд з цим, позивачу було відомо про день смерті спадкодавця та шестимісячний термін, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини. Так, починаючи з 17.09.2009 року, позивач мав можливість звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач дане право не використав, звернувся до суду у січні 2016 року, тобто через сім років. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, строк на звернення позивача до суду за захистом свого права відносно надання додаткового строку для прийняття спадщини сплив в 2012 році, що є підставою для відмови у позові. Просить застосувати встановлену ст.257 ЦК України позовну давність в три роки на вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16 березня 2009 року померла ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, чого ніхто не заперечує.

При житті ОСОБА_7 вчинила розпорядження, яким усе своє майно заповіла позивачці ОСОБА_6, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру та довідкою Тернівської сільської ради Бершадського району № 49 від12.01.2016 року.

Як видно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус Бершадської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 відмовив позивачці ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що належало ОСОБА_7 в зв'язку з пропуском строку для подачі заяви про її прийняття, а також не прийняла її іншими способами, вказаними в законі.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 Постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як видно із довідки Тернівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 10 від 20.01.2016 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіла на ГРВІ з 10.09.2009 року по 17.09.2009 року.

Довідку цього ж лікувального закладу №10 від 14.03.2016 року як доказ суд не приймає у відповідності до ч.2 ст. 132 ЦПК України, оскільки цей доказ поданий після початку розгляду справи по суті, представник позивача не довів у судовому засіданні, що він поданий несвоєчасно із поважних причин.

Тому суд вважає, шо обставини, на які посилається позивач не дають підстав для висновку про пропуск ним строку на прийняття спадщини з поважних причин.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 1220, 1222, 1270 ч.1 ст.1268, ч.1 ст. 1269 ч.3 ст. 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом 10 днів з дня його проголошення не подана апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя В. І. Гуцол