Справа №295/4950/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 09.09.2014 року сторони уклали договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 7600 доларів США зі строком повернення до 31.12.2015 року. На підтвердження отримання позики відповідачем складено розписку про отримання позики. Вказуючи на те, що відповідачем порушено умови договору щодо строку повернення коштів, просить стягнути вищенаведену суму боргу, що по курсу НБУ на день подання позову становить 205580,00 грн. станом на 29.02.2016 року, а також три проценти річних в сумі 1011,04 грн. та індекс інфляції за січень 2016 року в сумі 1850,22 грн.

В судове засідання позивач не з»явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.09.2014 року сторони уклали договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 7600 доларів США зі строком повернення до 31.12.2015 року. На підтвердження отримання позики відповідачем 09.09.2014 року складено розписку про отримання позики.

Згідно ч. 1 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки інший розмір процентів не встановлений законом та договором позики, укладеним між сторонами, три проценти річних від простроченої суми складає 1011,04 грн.

За змістом ст.1 закону «Про індексацію грошових доходів населення» від 3.07.91 №1282-ХІІ індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми ч.2 ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.

Оскільки між сторонами виникли правовідносини на підставі розписки, за змістом якої відповідач позичив у позивача грошові кошти у іноземній валюті, позовна вимога в частині нарахування індексу інфляції, не підлягає до задоволення.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 року по справі №6-771цс15.

У звязку з настанням строку повернення позики, в порушення умов договору відповідач вказану суму позики у розмірі 7600 доларів США, що в еквіваленті по комерційному курсу НБУ станом на 29.02.2016 року складає 205580,00 грн., не повернув позивачу.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги про стягнення заборгованості за договором позики підлягають до часткового задоволення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 205580,00 грн. та трьох процентів річних в сумі 1011,04 грн., а разом 206591,04 грн. зі стягненням, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 60, ч.4 ст.169, 212-215, гл.8 розд.3 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 545, 1047-1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість за договором позики від 09 квітня 2014 року в розмірі 206591 грн. 04 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2065 грн. 91 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: