РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/238/16-ц

Провадження № 2/700/136/16

10 червня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді: Пічкур С.Д.,

за участю секретаря: Сіденко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка Черкаської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

22 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованності за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором від 31 травня 2011 року № CSXRF913483045, в результаті чого виникла заборгованість по кредиту в сумі 43 151 грн. 06 коп. з них заборгованість за кредитом в сумі 3990 грн. 43 коп., заборгованість по процентах 1 грн. 80 коп., 386 грн. 68 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 38772 грн. 15 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми віднімається заборгованість в розмірі 22405 грн. 97 коп., яка була задоволена рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» м. Дніпродзержинська від 18.01.2013 року, різниця становить 20 745 грн. 09 коп., а також штраф в сумі 500 грн. фіксована частина та 1037 грн. 25 коп. процентна складова, а всього до стягнення 22 282 грн. 34 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився. По місцю реєстрації відповідач не проживає. Судові повістки, що були направлені відповідачу за адресою фактичного проживання вказаною ним у кредитному договорі, повернулися до суду з довідками поштової установи про причини невручення, з якої вбачається, що такою причиною є сплив терміну зберігання. Суд вважає, що небажання відповідача отримати рекомендовані листи з судовими повістками на пошті є відмовою останнього одержати судові повістки. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Таким чином, відмовившись одержати судові повістки на пошті, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року /надалі Закон № 2121-ІІІ/ відповідно до статті 2 якого банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір, та відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом договірне зобов'язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладанні договору.

Отже, відповідно до дійсного змісту наведених норм, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК) та недодержання письмової форми тягне його нікчемність і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю.

Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

Згідно чинного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов /ч.1 ст. 638 ЦК України/ та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна /розмір процентів/.

Відповідно до заяви позичальника № CSXRF913483045від 31.05.2011 року, яка підписана сторонами, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 7979 грн. на строк 10 місяців, по 30.03.2012 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 0,01% у місяць (0,12% річних) на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка визначена в умовах.

Разом з тим, згідно рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» м. Дніпродзержинська від 18.01.2013 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором № CSXRF913483045від 31.05.2011 року в сумі 22 405грн. 97 коп.

З укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що строк дії кредиту закінчився 30 березня 2012 року. Сума заборгованості за договором присуджена до стягнення вказаним рішенням суду, що набрало законної сили.

У абзацах 1, 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Таким чином, наявність судового рішення про стягнення заборгованості не позбавляє кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання пред'явити позов про стягнення відповідних сум, але передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З матеріалів позовної заяви та розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 19.02.2016 року складається з: 3990,43 грн. - заборгованість за кредитом; 1,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 386,68 заборгованість по комісії, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1037,25 грн. - штраф (процентна складова), 20 745 грн. 09 коп. заборгованість за пенею.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу, на що вказує ВСУ у своїй Постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-157цс16.

Таким чином, позивач має право на стягнення нарахованої пені в сумі 20 745 грн. 09 коп. за період не виконання боржником грошового зобовязання, що узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеній у вказаній постанові.

Разом з тим, суд не може погодитись з вимогою позивача про стягнення додатково штрафів у процентній та фіксованій частині з таких підстав.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитування, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень,закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказує ВСУ у своїй Постанові від 21 жовтня 2015 року.

Судові витрати стягуються пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 533, 553, 554, 598, 599, 625 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 214, 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за пенею за кредитним договором в сумі 20 745 (Двадцять тисяч сімсот сорок пять) грн. 09 коп., та 1281 грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуто Лисянським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії позивачем.

Суддя С. Д. Пічкур