Справа № 346/1524/16-ц
Провадження № 2/346/691/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого-судді Пятковського В.І.,

секретаря Ільницької О.О.,

представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Коломийської міської ради Івано-Франківської області, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2, в інтересах якої, звернулася до суду ОСОБА_3, посилається на те, що вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 і є власницею 85/100 частин будинку.

Окрім неї в зазначеному будинковолодінні проживала ОСОБА_4, яка не мала ніяких родичів і будучи особою похилого віку потребувала сторонньої допомоги. Разом вони вели господарство, робили ремонт в будинку, оплачували комунальні послуги, всі кімнати та приміщення були у спільному користуванні.

12 травня 2013 року ОСОБА_4 померла і на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду 15/100 частин будинку, що їй належало, визнано відумерлою спадщиною.

Оскільки вона і надалі залишилася проживати в будинку по вул. Українській, 11а в м. Коломия Івано-Франківської області, користується всіма приміщеннями та виконує всі обов»язки власника, сплачує комунальні послуги, виконує поточний та капітальний ремонт, то вправі претендувати та неізольоване приміщення, що звільнилося.

Звернувшись до Коломийської міської ради щодо визнання за нею частини житлового будинку, що належала ОСОБА_4, отримала відмову, а тому просить суд визнати за нею право власності на вказану частину будинковолодіння.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явився, однак подав письмову заяву, в якій просить проводити засідання без їх представника, на задоволенні позову не заперечує.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивачки, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі продажу в 1937 році

ОСОБА_5 перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_6 придбали будинковолодіння по вул. Українській,11-а. Договір посвідчено на імя ОСОБА_6.

25 вересня 1939 року ОСОБА_5 було безпідставно заарештовано і засуджено на 8 років виправних трудових таборів, а у 1989 році реабілітовано.

В 1941 році Коломийський міський відділ комунального господарства зарахував будинковолодіння по вул. Українській,11а на баланс міського житлового фонду.

Ухвалою судової колегії в цивільних справах Станіславського облсуду від 23 квітня 1948 року, за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано право власності на вищевказане будинковолодіння.

Рішенням Коломийської міської ради народних депутатів за № 413 від 29 грудня 1983 року визнано право власності за ОСОБА_6 на 38/100 частин будинку, ОСОБА_5 на 47/100 частин та за ОСОБА_4 на 15/100 частин.

На підставі даного рішення ОСОБА_5, 10 січня 1984 року за № 1959, Коломийським відділом комунального господарства видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок.

Після смерті ОСОБА_5, 47/100 частин будинковолодіння успадкувала його дружина ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 лютого 1984 року за № Д-57.

05 липня 1994 року ОСОБА_6 подарувала належну їй частку будинковолодіння ОСОБА_7, що підтверджується договором дарування за № Д-985.

ОСОБА_7, вже будучи власницею 85/100 частин будинку по вул. Українській, 11а в м. Коломия Івано-Франківської області здійснила до нього добудову однак зареєструвати право власності не встигла, тому вже після її смерті, спадкоємиця за заповітом, дочка ОСОБА_2 звернулася до суду із вимогою про визнання права власності після смерті матері і згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 жовтня 2014 року, по справі № 356/1604/14-ц, за нею визнано право власності на 85/100 частин будинковолодіння.

Незважаючи на те, що фактично кожен із тих хто проживав у вищевказаному будинку мав свою частку, в натурі реальні частки співвласникам не виділялись. Всі вони мали доступ до приміщень один одного і будинковолодіння було одним цілим та належало членам однієї сімї.

В останні роки ОСОБА_4, якій належало 15/100 частин будинку, потребувала стороннього догляду, оскільки проживала сама та була людиною похилого віку. Так як ОСОБА_2 проживала з нею в одному будинку, то постійно їй допомагала, брала участь у всіх витратах, повязаних з оплатою комунальних послуг та проведенням ремонту. Кімната в якій проживала ОСОБА_4 не була ізольованою.

12 травня 2013 року ОСОБА_4 померла. На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 08 жовтня 2014 року, 15/100 частин житлового будинку по вул. Українській,11а, визнано відумерлою спадщиною.

Згідно технічного паспорту вартість будинковолодіння по вул. Українській,11-а в м. Коломия становить 888565 грн.

Статтею 54 Житлового Кодексу встановлено, що якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення.

Неізольоване приміщення надається наймачу суміжного приміщення незалежно від розміру жилої площі для поліпшення житлових умов, розміру його жилого приміщення, навіть якщо це приведе до надлишків жилої площі, а також тоді, коли є можливість переобладнати площу, що звільнилась на ізольоване приміщення.

Виходячи із дослідженого та беручи до уваги позицію органу місцевої влади стосовно відсутності з його боку будь-яких майнових претензій на спірну житлову площу, виходячи із відсутності законних підстав, суд рахує доцільним заявлені вимоги задоволити.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 392, ЦК України, ст. 54 Житлового кодексу, керуючись ст.ст. 213, 215, 223, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 15/100 частин будинковолодіння по вул.Українській,11а м. Коломия Івано-Франківської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя П'ятковський В. І.