н/п 2/490/563/2016 Справа № 490/5743/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Кваша С.О., з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, представника органу опіки та піклування Шакунової А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, просив звільнити його від сплати аліментів, що стягуються з нього на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у розмірі 30% від усіх видів доходу щомісяця на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року. Також, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 03 лютого 2016 року, позивач просив про стягнення з відповідача 23189 грн. 20 коп. безпідставно набутих коштів та розподілити судові витрати. В обгрунтування позову позивач послався на ті обставини, що з 29 грудня 2013 року дочка ОСОБА_8 мешкає разом з ним в квартирі АДРЕСА_1 та з цього часу знаходиться на його (ОСОБА_1.) утриманні. У зв'язку зі зміною порядку участі батьків в утриманні дітей, позивач просив також припинити стягнення аліментів і на сина ОСОБА_7, який залишився проживати з матір'ю і яка ним опікується. Як на правові підстави позову позивач послався на ст. 188, 190, 192 СК України, ст. 1212, 1213 ЦК України.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, підтвердили викладені в позовній заяві обставини. ОСОБА_1 суду додатково пояснив, що, як на його думку, підставою припинення стягнення аліментів на сина ОСОБА_7 є те, що утриманням дітей займаються обидва батьки, а оскільки аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 з ОСОБА_3 на його (ОСОБА_1.) користь не стягуються, то у такий спосіб батьки будуть приймати однакову участь в утриманні дітей, тобто кожен з колишнього подружжя буде утримувати одну дитину.

Відповідач та її представник проти позову заперечували за його безпідставністю. ОСОБА_3 суду пояснила, що відповідно рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2015 року місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_8 визначено з нею. В свою чергу, позивачем суду не представлено доказів на підтвердження тих обставин, що вона (ОСОБА_3.) витрачає аліменти, які утримує у тому числі на дочку ОСОБА_8, не за призначенням. ОСОБА_3 визнала ту обставину, що з січня 2014 року дочка ОСОБА_8 мешкає з батьком за вказаною адресою, зазначивши при цьому, що це житло є її власністю і позивач чинить перешкоди в користуванні нею.

Представник органу опіки та піклування вважала позов таким, що підлягає частковому задоволенню - в частині припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка мешкає з платником аліментів.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року, постановленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, слідує, що сторони перебували у шлюбі від якого мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після припинення шлюбних відносин діти залишились на утриманні ОСОБА_3 Цим же рішенням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у розмірі 30% від усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09 серпня 2011 року до повноліття дітей.

Сторонами визнані ті обставини, що з 29 грудня 2013 року малолітня ОСОБА_8 мешкає з батьком в квартирі АДРЕСА_1, в якій і зареєстрована. В цій же квартирі зареєстровані сторони та малолітній ОСОБА_7. При цьому, ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_7 мешкають в іншому житлі, а саме: квартирі АДРЕСА_2.

Слід зазначити, що у зв'язку з такими обставинами, ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком і рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2014 року, постановленим в цивільній справі № 490/3447/14-ц, на підставі наявних позитивних висновків органу опіки та піклування позов був задоволений.

Проте суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції та 13 лютого 2013 року Апеляційний суд Миколаївської області своїм рішенням скасував рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, одночасно відмовивши ОСОБА_1 в задоволенні його вимог. Рішення суду набрало законної сили.

В той же час, в рамках цивільної справи № 490/3447/14-ц ОСОБА_3 зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_8 з матір'ю не заявляла. З самостійними позовними вимогами про це, або про відібрання дитини від позивача до суду не зверталась, рішення з приводу цих питань судом не приймалось.

Відповідно ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Встановивши викладені факти, суд доходить висновку про те, що факт проживання малолітньої ОСОБА_8 з батьком є достатньою підставою для припинення стягнення аліментів на її утримання, присуджених за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року з ОСОБА_1, а також для виникнення в останнього права вимагати сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 з ОСОБА_3

Проте, цей факт не є підставою для припинення стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, який мешкає з матір'ю, оскільки таке припинення буде мати наслідком дисбаланс майнових інтересів малолітніх дітей, які проживають з різними батьками, які, в свою чергу, мають різний дохід. Тобто, припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 матиме наслідком порушення принципу рівності участі батьків в утриманні малолітніх дітей.

Оскільки в силу положень ч. 2 ст. 188 СК України звільнення батька або матері від утримання дитини може мати місце виключно на підставі судового рішення, то і обов'язок особи сплачувати аліменти, раніше присудженні за рішенням суду, припиняється виключно після набрання законної сили судовим рішенням про припинення стягнення аліментів.

За такого, твердження позивача про те, що отримані відповідачем від позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 за період з січня 2014 року по грудень 2016 року включно є майном, що отримане без відповідної правової підстави - не ґрунтується на законі та є хибними. Як вбачається з матеріалів справи, правовою підставою для здійснення ОСОБА_1 аліментних платежів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_8 протягом спірного проміжку часу було рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року, що набрало законної сили.

З викладеного слідує, що вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів, як таких, що набуті безпідставно, задоволенню не підлягають.

В той же час, відповідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Як вбачається з позовної заяви та заяв про збільшення позовних вимог, самостійної вимоги про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду від 05 жовтня 2011 року, у зв'язку з припиненням стягнення аліментів, позивач не заявляв. За такого, суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог та змінити розмір раніше присуджених аліментів у розмірі 30% від всіх видів заробітку ОСОБА_1, що не перешкоджає позивачу звернутись до суду в загальному порядку з позовом до ОСОБА_3 як про зменшення розміру аліментів, що стягуються на підставі судового рішення від 05 жовтня 2011 року, так і про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_8.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. У стягненні з відповідача коштів, витрачених позивачем у зв'язку з оплатою роботи адвоката слід відмовити, оскільки суду не представлено платіжних документів, що є належним підтвердженням здійснення таких витрат.

Керуючись ст. 180 СК України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Первомайська Луганської області, не працюючого, який мешкає в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягуються на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Батченко