Справа № 428/8238/15-ц
Провадження № 2/428/311/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Олійник В.М. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3, позивача ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Сєвєродонецького міського суду знаходиться справа за позовом представника позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3, позивача ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на квартиру № 14, яка розташована у будинку № 14-а по вул.Танкістів м.Сєвєродонецьк Луганської області у звязку з судовою тяжбою.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беріть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб…

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»

«Звернути увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК ( 1618-15 ), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК ( 1618-15 ) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, за загальними правилами ст.151 ЦПК та ст.4 ЗУ «Про судовий збір» до заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Дослідивши надані матеріали, суд встановив, що позивачем в заяві про забезпечення позову було порушено вимоги ст.151 ЦПК України, а саме позивачем не додано жодних доказів та щоб підтверджували посилання позивача в обґрунтування причин та виду забезпечення позову, який належить застосувати, та його необхідність, також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, до заяви не додано її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, за таких обставин заява підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись п.7 ч.6 ст. 130, ст.151-153, 210, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3, позивача ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник