АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої: судді Кочкової Н.О.,

Суддів: Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

При секретарі: Хлус Ю.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заінтересовані особи - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, приватне підприємство «ОРГА-ЦЕНТР», товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на пред'явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, приватного підприємства «ОРГА-ЦЕНТР», товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості, - за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Іванової Світлани Олександрівни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів по цивільній справі №2-12386/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ПП «ОРГА-ЦЕНТР», ТОВ «УФА «Верус» про стягнення заборгованості та про поновлення строку на пред'явлення виконавчих документів, посилаючись на те, що вказані документи були втрачені під час пересилання поштою (а.с.86).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року вищезазначену заяву задоволено (а.с.98-99).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції (том 1, а.с. 130).

16 грудня 2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на пред'явлення виконавчих листів до виконання задоволено (том 1, а.с.214-215).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції (том 1Ю а.с. 270).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року в задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», заінтересовані особи - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, ПП «ОРГА-ЦЕНТР», ТОВ «УФА «Верус», про видачу дублікатів виконавчих листів по цивільній справі № 2-12386/2010 р. за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ПП «ОРГА-ЦЕНТР», ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості та поновлення строку на пред'явлення виконавчих листів до виконання - відмовлено (том 2, а.с.2-7).

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Іванова С.О., посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування ухвали та передання питання на новий розгляд (том 2, а.с.9-11).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2010 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені в повному обсязі, стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ПП «ОРГА-ЦЕНТР», ТОВ «УФА «Верус» заборгованість у сумі 5 527 697,70 грн. (том 1, а.с.47-49). 3 виконавчих листа по зазначеній справі 16.12.2010 року було отримано представником позивача, після чого виконавчий лист про стягнення заборгованості з ПП «ОРГА-ЦЕНТР» був переданий на виконання до ППВР ВДВС ГУЮ у м. Києві, а виконавчий лист у відношенні ОСОБА_2 - до ППВР ВДВС ГУЮ у Харківській області. Згідно відповіді ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області від 26 листопада 2015 року встановлено, що державним виконавцем цього відділу 16 березня 2011 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 25174444 з примусового виконання виконавчого листа № 2-12386/10, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 16 грудня 2010 року про стягнення на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з ПП "Орга-центр", ОСОБА_2, та ТОВ УФА "Верус" суму заборгованості в розмірі 5 527 697,70 грн., а 13 липня 2011 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Харківській області було винесено постанову про повернення цього виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо було звернути стягнення, а вказане виконавче провадження з примусового виконання рішення було знищено 22 червня 2015 року у зв'язку з закінченням строку зберігання (том 1, а.с.163-164).

Згідно копії виконавчого провадження ППВР ВДВС ГУЮ у м. Києві 28 січня 2011 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 23987887 з примусового виконання виконавчого листа № 2-12386/10 виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 16 грудня 2010 року про стягнення на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з ПП "Орга-центр", ОСОБА_2, та ТОВ УФА "Верус" суму заборгованості в розмірі 5 527 697,70 грн., а 25 січня 2012 року державним виконавцем цього відділу було прийнято постанову про повернення цього виконавчого документу та повідомлено стягувачу, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлено в строк до 25 січня 2013 року (том 1, а.с.195).

Відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів, суд першої інстанції в ухвалі від 11 березня 2016 року посилався на необґрунтованість вказаної зави.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки суду є правильними, відповідають вимогам закону та підтверджуються матеріалами справи. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Із матеріалів справи вбачається, що у квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався до суду із заявою про видачу дублікатів тих же самих виконавчих листів і з таких же підстав, що і в заяві від 28 листопада 2014 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви з посиланням на те, що заявником не надано доказів втрати виконавчих листів (том 1, а.с. 61). Зазначена ухвала оскаржувалось банком до апеляційного суду, але ухвалою від 13 травня 2014 року апеляційну скаргу визнано неподаною і повернуто апелянту (том 1, а.с.82). До заяви від 28 листопада 2014 року заявником прикладено лише постанови про повернення виконавчих документів стягувану, що не свідчить про втрату виконавчих листів, а жодних доказів про те, що банк звертався до органів поштового зв'язку з приводу надходження кореспонденції від ВДВС (на що наголошував апеляційний суд в ухвалі від 22 лютого 2016 року) заявник суду не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із того, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі і достатні докази на підтвердження факту втрати виконавчих листів, суд правильно відмовив у задоволенні заяви у частині видачі дублікатів, а доводи апеляційної скарги про те, що у ВДВС відсутні докази про отримання банком повернутих виконавчих листів, - не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують вищенаведених висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 371 ЦПК підставою для поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку. Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 212 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, слід перевіряти, чи не переривався строк давності пред'явлення його до виконання.

При цьому слід розрізняти поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання від поновлення строку давності для пред'явлення виконавчого листа до виконання після його переривання.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону N 2677-VI) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно із пунктом 4 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 2677-VI, який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

У справі, яка переглядається, виконавчий лист виданий судом 16 грудня 2010 року, тобто до набрання чинності Законом N 2677-VI, тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання становить три роки.

Відповідно до ст. 23 Закону N 606-XIV строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред'явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова про повернення виконавчого листа № 2-12386/10, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 16 грудня 2010 року про стягнення на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з ПП "Орга-центр", ОСОБА_2, та ТОВ УФА "Верус" суми заборгованості в розмірі 5 527 697,70 грн., винесена державним виконавцем 25 січня 2012 року, повторне пред'явлення цього виконавчого листа до виконання можливе в строк до 25 січня 2016 року, а зазначення державним виконавцем іншого строку повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено державним виконавцем. Виходячи із того, що заяву про поновлення строку на пред'явлення цього виконавчого документа до виконання подано банком у листопаді 2014 року, тобто до закінчення строку повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання, - підстав для поновлення строку - не вбачається.

Постанову про повернення виконавчого листа у відношенні ОСОБА_2 стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо було звернути стягнення, винесено державним виконавцем 13 липня 2011 року. У заяві про поновлення строку на пред'явлення цього виконавчого документа до виконання банк посилається лише на те, що цей виконавчий документі було втрачено. Однак, зазначені обставини є підставою для видачі дублікатів виконавчих листів, а не для поновлення строку, що можливе лише за наявності поважних причин пропуску такого строку.

Виходячи із того, що жодних поважних причин заявником не наведено, суд 1 інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви у цій частині, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до повторення обставин справи та незгоди із ухвалами апеляційного суду від 13 жовтня 2015 року та від 22 лютого 2016 року, і висновків суду не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, і її слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Іванової Світлани Олександрівни - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: