АПЕЛЯЦІЙНИ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М..

при секретарі: Меженко А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25.02.2016 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Акціонерний комерційний банк «Правекс-Банк», Публічне акціонерне товариство «Український Професійний Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс», фізичні-особи підприємці ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та поділ майна,

Справа № 754/20050/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5657/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Петріщева І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
в с т а н о в и в

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.02.2016 заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог і внесення змін до предмету позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та поділ майна - визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, так як вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Позивач вказує на те, що суд безпідставно повернув заяву про уточнення позовних вимог і внесення змін до предмету позову у зв'язку з не усуненням недоліків, а саме у зв'язку з несплатою суми судового збору, оскільки подана заява містить одну майнову вимогу - поділ майна, а надалі визначається лише спосіб поділу вказаного майна, що не є окремими вимогами. А вартість майна, яке просить поділити позивач, складає ціну позову, та позивачем сплачено судовий збір за майнову вимогу в повному обсязі відповідно до вимог закону. Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач, яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, а також її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили про задоволення заявлених ними вимог.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною, просив залишити її без змін.

Представник ПАТ «КБ «Правекс-банк» також просив відхилити апеляційну скаргу, ухвалу суду залишити без змін.

Представник ПАТ «Український професійний банк» своєї позиції не висловив, залишивши вирішення питання на розсуд суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачу.

Повертаючи уточнену позовну заяву позивачеві суд першої інстанції вказав на те, що недоліки, вказані в ухвалі, у зазначений судом строк, усунуто не було, а саме: до позовної заяви не надано документ, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі в передбаченому Законом розмірі.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не вважає за можливе, враховуючи наступне.

Перш за все необхідно звернути увагу на те, що розгляд питання про повернення заяви у зв'язку з не усуненням недоліків визначених судом нерозривно пов'язано з питанням правомірності залишення заяви без руху та надання строку на усунення недоліків.

Перевіряючи обставини справи апеляційним судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом позивачем були поставлені наступні вимоги:

1. Визнати факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах з 03.12.1999 по 31.12.2012;

2. Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна, право власності на: 1/2 частку квартири, загальною площею 68,10 кв.м. за адресою АДРЕСА_1; 1/2 частку нежитлового приміщення (магазин з навісом) площею 555,20 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2; 1/2 частку автомобіля марки SUBARU модель TRIBECA, реєстраційний номер НОМЕР_1;

3. Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна, право власності на: 1/2 частку квартири, загальною площею 68,10 кв.м. за адресою АДРЕСА_1; 1/2 частку нежитлового приміщення (магазин з навісом) площею 555,20 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2; 1/2 частку автомобіля марки SUBARUмодель TRIBECA, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вказує суд першої інстанції, в судовому засіданні представник позивача звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог і внесення змін до предмету позову, в якій просить:

1. Визнати факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах з 03.12.1999 по 31.12.2012;

2. Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна, право власності на: квартиру, загальною площею 68,10 кв.м. за адресою АДРЕСА_1; 1/2 частку нежитлового приміщення (магазин з навісом) площею 555,20 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2;

3. Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна, право власності на: 1/2 частку нежитлового приміщення (магазин з навісом) площею 555,20 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2; автомобіль марки SUBARU модель TRIBECA, реєстраційний номер НОМЕР_1;

4. Визнати ОСОБА_1 боржником за кредитним договором № 329 від 08.02.2011 укладеним між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк»;

5. Зобов'язати ОСОБА_1 виконувати зобов'язання перед Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» як боржника за кредитним договором № 329 від 08.02.2011 укладеним між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк»;

6. Визнати ОСОБА_2 боржником за кредитним договором № 529-009/08Р від 20.05.2008 укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Правекс-банк»;

7. Зобов'язати ОСОБА_2 виконувати зобов'язання перед Акціонерним комерційним банком «Правекс-банк» як боржника за кредитним договором № 529-009/08Р від 20.05.2008 укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Правекс-банк».

Таким чином, позивачем до позовної заяви фактично були добавлені вимоги про визнання позивача божником за одним кредитним договором, а відповідача боржником за іншим кредитним договором.

Залишаючи заяву про уточнення позовних вимог суд першої інстанції в ухвалі від 21.01.2016 вказав на те, що представник позивача діє не у спосіб передбачений Законом, оскільки уточнення позовних вимог Законом непередбачено.

В силу ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

В даному випадку позивачем фактично були збільшені позовні вимоги, а визначення заяви як уточнена позовна заява, замість заява про збільшення позовних вимоги, суті процесуальної дії не змінює. Тобто позивачем реалізоване його право на збільшення позовних вимог, що не може вважатися дією не у передбачений законом спосіб, як то визначив суд першої інстанції.

Другою підставою для залишення заяви без руху судом вказано, що при подачі заяви, в якій об'єднано декілька вимог немайнового характеру не надано документ, що підтверджує сплату судового збору у передбаченому законом розмірі відповідно до кожної вимоги немайнового характеру.

А отже для правильного визначення питання, що є предметом апеляційного розгляду є визначення характеру вимог, якими був доповнений позов.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови № 11 від 21.11.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає розподілу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього при розгляді справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Таким чином, вимоги про визнання позивача божником за одним кредитним договором, а відповідача боржником за іншим кредитним договором є вимогами майнового характеру заявленими в межах позову про поділ майна подружжя.

При зверненні до суду, яке датовано 03.12.2014, позивачем була визначена ціна позову у розмірі 4603771 (чотири мільйони шістсот три тисячі сімсот сімдесят одна) гривня 50 копійок та сплачена сума судового збору у розмірі 3654,00 грн. (а.с.1)

В порядку ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення до суду) ставка судового збору за вимоги майнового характеру, в тому числі і вимог про поділ майна подружжя, була встановлена на рівні 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Для позовних вимог немайнового характеру ставка судового збору становила 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Виходячи з встановленого в 2014 році розміру мінімальної заробітної плати сума судового збору 3654,00 грн. становила максимальний розмір ставки судового збору за вимоги майнового характеру.

Оскільки при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у граничному розмірі, то за ці вимоги сплата судового збору не проводиться.

А отже висновок суду першої інстанції в ухвалі про залишення заяви без руху про те, що позовні вимоги доповнені вимогами немайнового характеру є помилковим. Відповідно, помилковими є і висновки суду про необхідність сплати судового збору за кожну з них та повернення уточненої позовної заяви у зв'язку із нездійсненням такої оплати.

Згідно п. 3 ст. 312 ЦПК України, суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, при постановлені ухвали про повернення позовної заяви позивачу, судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, тому судова колегія вважає, що ухвалу судді першої інстанції необхідно скасувати, а питання прийняття заяви про збільшення позовних вимог направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311-315, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25.02.2016 - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: