Ухвала

іменем україни

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Парінової І.К., Маляренка А.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ML-502/003/2008, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 71 050 доларів США терміном до 14 січня 2016 року. У забезпечення виконання позичальником умов цього договору 14 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № SR-502/003/2008, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_6 поручався за належне виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором. Станом на 21 червня 2013 року заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2008 року № ML-502/003/2008 становила 81 799,15 доларів США, що було еквівалентно 653 660 грн 82 коп. 22 лютого 2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір відступлення права вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідачів за укладеним 14 січня 2008 року кредитним договором № ML-502/003/2008.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідачів солідарно 81 779,15 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на 21 червня 2013 року було еквівалентно 653 660 грн 82 коп., з яких: 55 158, 34 доларів США, що еквівалентно 440 880 грн 61 коп., - заборгованість за кредитом, 8 777,27 доларів США, що еквівалентно 70 156 грн 72 коп., - заборгованість з відсотків за користування кредитом, 17 843, 55 доларів США, що еквівалентно 142 623 грн 50 коп., - пеня за прострочення виконання зобов'язання.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2008 року № ML-502/003/2008 у розмірі 81 779,15 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на 21 червня 2013 року було еквівалентно 653 660 грн 82 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати ухвалені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга заявників підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам у повній мірі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ML-502/003/2008, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 71 050 доларів США терміном до 14 січня 2016 року. У забезпечення виконання позичальником умов цього договору 14 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № SR-502/003/2008, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_6 поручався за належне виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором. Станом на 21 червня 2013 року заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2008 року № ML-502/003/2008 становила 81 799,15 доларів США, що було еквівалентно 653 660 грн 82 коп. 22 лютого 2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір відступлення права вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідачів за укладеним 14 січня 2008 року кредитним договором № ML-502/003/2008.

Встановлено, що у порушення взятих на себе зобов'язаньвідповідачами не було повернуто суму кредиту, не сплачено суму відсотків за користування кредитом, не сплачено суму нарахованої пені за прострочення виконання зобов'язань.

У абзацах 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Вирішуючи справу та стягуючи кредитну заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2008 року № ML-502/003/2008 солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суди визначили пеню у доларах США, при цьому не звернули уваги на таке.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15.

Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, вирішуючи позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо стягнення заборгованості за кредитом, дійшов помилкового висновку про стягнення на користь останнього солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6пені за порушення строків повернення кредиту у розмірі 17 843, 55 доларів США.

З урахуванням цього ухвалені у справі судові рішення щодо вирішення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5, ОСОБА_6в частині стягнення пені за порушення строків повернення кредиту підлягають скасуванню з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

У той же час є такими, що ґрунтуються на встановлених у справі обставинах та вимогах закону, висновки судів щодо задоволення решти позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за кредитом та заборгованості з відсотків за користування кредитом з підстав їх доведеності й обґрунтованості. Таким чином, судові рішення у цій частині підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року в частині задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення пені за порушення строків повернення кредиту скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді: М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук І.К. Парінова А.В. Маляренко