АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Лісовська О.В.
№22-ц/796/6099/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №754/5146/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою ОСОБА_3 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, визначення порядку користування та зміну особового рахунку,-

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, визначення порядку користування та зміну особового рахунку.

У мотивування вимог посилався на те, що до 30 червня 2005 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

У шлюбі мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Йому та його членам сімўї на пільгових умовах була надана квартира АДРЕСА_1, що підтверджується Ордером на жиле приміщення серії Б №36376, виданим виконкомом Печерської районної ради народних депутатів 19 серпня 1998 року.

Після розірвання шлюбу між ними склалися недружелюбні відносини. Його дружина та діти стали чинити йому перешкоди у користуванні жилим приміщенням.

Квартира АДРЕСА_1 загальною площею 55,66 кв.м, жилою площею - 29,8 кв.м, складається з двох окремих кімнат: 1-17,4 кв.м, 2 - 12,4 кв.м, кухні - 8,3 кв.м, зали - 8,5 кв.м, ванної кімнати - 3,0 кв.м, туалету - 1,3 кв.м.

У спірній квартирі зареєстровані відповідачі.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 жовтня 2013 року, його визнано таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

На підставі зазначених судових рішень його було позбавлено права користування спірною квартирою, знято з реєстрації, а ОСОБА_2 переоформила особовий рахунок на своє ім'я.

Проте, вказані вище рішення були оскаржені до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, який судові рішення скасував, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2014 року, в задоволені позову ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 відмовлено.

Не зважаючи на те, що зазначені рішення набрали законної сили, він немає можливості на законних підставах користуватися цим житлом.

З урахуванням наведеного просив суд усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1; визначити порядок користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 таким чином: йому ОСОБА_4 та його сину ОСОБА_5 виділити у користування кімнату розміром 12,4 кв.м, ОСОБА_2, та його дочці ОСОБА_6 кімнату розміром 17,4 кв.м, а туалет, кухню, ванну кімнату і коридор залишити в загальному користуванні; зобов'язати ЖЕК №310 переоформити особовий рахунок на його ім'я.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, визначення порядку користування та зміну особового рахунку задоволено частково.

Вселено ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на ст. 116 ЖК УРСР та Постанову Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року.

Зазначає, що позивач постійно зловживав алкоголем, в результаті чого між апелянтом та позивачем виникали суперечки, які навіть доходили до бійок. Відповідачі неодноразово зверталися до правоохоронних органів, але це не мало жодного впливу на позивача.

Окрім того, ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння завдав шкоди спірному жилому приміщенню.

ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені, що підтверджується розписками про вручення їм поштових відправлень.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи, оскільки він приймає участь у суді в іншій справі.

Колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для визнання неявки ОСОБА_3 в судове засідання з поважних причин та відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки заява не містить даних про те, в якому суді, по якій справі, в якості кого він приймає участь в іншій справі, на котру годину призначена справа. До заяви не додані документи, які підтверджують його зайнятість у іншому судовому процесу.

Крім того, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_3 був повідомлений завчасно 28 березня 2016 року.

Безпосередньо ОСОБА_2 не порушувала питання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19 серпня 1988 року ОСОБА_4 та членам його сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_5 видано Ордер на жиле приміщення №36376, серія Б. (а.с. 32)

Згідно даного ордеру позивачу та членам його сім'ї надано право на заняття жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі до 30 червня 2005 року, у шлюбі мають двох повнолітніх дітей - відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 жовтня 2013 року, визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1. (а.с. 9)

Згідно Витягу з розпорядження №61 від 08.02.2013 року про зміну договір найму житлових приміщень громадян Деснянського району дозволено відповідачу ОСОБА_2 змінити договір найму квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з втратою колишнім чоловіком, ОСОБА_4 - власником особового рахунку, права на жиле приміщення (підстава - рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.11.2012 року справа №2-4108). (а.с. 31)

У подальшому рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2012 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 07 жовтня 2013 року були скасовані ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2013 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 9)

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2014 року, в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 відмовлено. (а.с. 9-12)

Відповідно до Довідки №2542, виданої 22.06.2015 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 (з 15.11.1988 року), ОСОБА_5 (з 15.11.1988 року), ОСОБА_6 (з 21.06.1990 року), ОСОБА_4 (з 26.12.2014 року). (а.с. 30)

У позовній заяві ОСОБА_4 зазначає, що, не зважаючи на судові рішення, які набрали законної сили, він немає можливості на законних підставах користуватися спірною квартирою.

Згідно частин 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Умовами ст. 64 ЖК УРСР визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи, ордер на право користування спірною квартирою було видано на ім'я позивача ОСОБА_4

08.02.2013 року Договір найму квартири АДРЕСА_1було змінено на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.11.2012 року, яке вподальшому було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2013 року.

Окрім того, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2014 року, підтверджено право позивача на користування спірною квартирою.

Отже, ОСОБА_4 має рівні права з відповідачами щодо користування жилим приміщення. Відповідачі чинять йому перешкоди у вселенні, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про його вселення.

Щодо посилань апелянта на ст. 116 ЖК УРСР та Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такі доводи можуть бути самостійною підставою для пред'явлення позову про виселення. У даному випадку відповідачі не зверталися з таким позовом до суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Всі вони бли предметом дослідження в суді першої інстанції і суд дав їм правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва