Провадження №2/389/205/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

при секретарі - Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати її такою, що втратила право на користування житловим будинком під №11 по вулиці Володарського у місті Знамянка Кіровоградської області.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що є власником житлового будинку розташованого по вулиці Володарського, 11 в місті Знамянка Кіровоградської області. 28 квітня 2015 року у вказаному будинку вона зареєструвала свою куму ОСОБА_2 за її проханням у звязку з працевлаштуванням. При цьому відповідач жодного дня за місцем реєстрації не проживала і де знаходиться на сьогодні їй не відомо, спілкування між ними припинено. Наразі, внаслідок реєстрації відповідача у її будинку, вона позбавлена можливості оформити субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання також не зявилася, надала заяву, в якй позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила розглядати справу без її пристуності.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступноих підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 жовтня 2007 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 квітня 2015 року, позивач ОСОБА_1 є власником 26/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться у місті Знамянка Кіровоградської області, по вулиці Володарського, під №11, які вона успадкувала після смерті своєї баби ОСОБА_3 (а.с. 5,7). Згідно з витягом з домової книги та довідки Знамянського РС Управління ДМС України в Кіровоградській області наданої на запит суду, відповідач зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-9,11). Акт складений головою квартального комітету №2 міста Знамянка свідчить про те, що ОСОБА_2 фактично не проживає за місцем реєстрації з травня 2005 року (а.с. 6).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У судовому засіданні з'ясовано, що відповідач була зареєстрована в спірній квартирі, не являючись членами сім'ї власника, відтак в силу ст.98 ЖК УРСР вважається тимчасовим мешканцями.

Відповідно до ст.98 ЖК УРСР наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача.

Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ст. 99 ЖК УРСР піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Тому, право користування житлом, в яке вселяються піднаймач та тимчасові мешканці, є похідним від права на нього наймача та членів його сім'ї.

Аналогічні вимоги містить ст.818 ЦК України, яка визначає, що наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців).

Тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом.

Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення особи права на користування житловим приміщенням.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо втрати відповідачем права на користування належним позивачем житловим приміщенням, розташованим за адресою: місто Знамянка Кіровоградської області, вулиця Володарського, 11, а тому відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилом ч. 1 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Підстав для звільнення відповідача від сплати судових витрат судом не встановлено.

На підставі викладеного, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 72, 156 ЖК України та керуючись ст.ст.88, 174, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком під номером 11 по вулиці Володарського в місті Знамянка Кіровоградської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Берднікова