АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

20 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування на банківський вклад та відсотки, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2016 року та ухвалити нове про відмову ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, відповідач вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права / а. с. 58-62 /.

Зазначеним рішенням суду від 25.02.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі.

Суд визнав за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповідальним розпорядженням, після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, на банківський вклад в розмірі 50000 грн. в ПАТ КБ «Приватбанк» (заява № SAMDN3407 від 11.09.2013р. на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців») та на проценти, нараховані банком на суму вкладу до дня фактичного повернення ОСОБА_2 коштів.

Також, судом вирішено питання щодо стягнення судових витрат по справі /а. с. 55-56/.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 мешкав та був зареєстрований та проживав в м. Луганську / а. с. 49 /. Його батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_4 / а. с. 16-17 /.

Мати позивача - ОСОБА_4 11.09.2013 року уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» договір банківського вкладу(заява № SAMDN3407 від 11.09.2013р. на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців»), в якому залишила заповідальне розпорядження стосовно того, що її син ОСОБА_2 є спадкоємцем вкладу та нарахованих процентів після її смерті / а. с. 7 /.

Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і позивач 09.04.2014 року звернувся до Шостої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в тому числі і на банківський вклад, де 09.04.2014 року була заведена спадкова справа № 63/2014 після померлої ОСОБА_4 /а. с. 6, 10,12-15,19-20 /.

Своєю постановою від 30.04.2014 року державний нотаріус Шостої луганської державної нотаріальної контори Красноперова В.А. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що: у свідоцтві про народження позивача вказано його батьком ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_4, тоді як згідно свідоцтва про смерть - ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4, і ці розбіжності можуть бути усунені лише шляхом встановлення родинних відносин; на момент звернення до нотконтори не сплинув шестимісячний строк з дня відкриття спадщини /. с. 12-15 /.

Позивач ОСОБА_2звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин і рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 21.11.2014 року його вимоги задоволено, судом встановлено факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Луганськ, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а. с. 16-17/. Рішення набрало законної сили 01.12.2014 року.

Згідно наказу Мін'юсту України від 25.11.2014 року «Про переміщення органів та установ Луганської області» Шоста луганська державна нотаріальна контора була переміщена в іншу місцевість (до м. Сєвєродонецьк) у зв'язку з проведенням антитерористичної операції в окремих населених пунктах Луганської області і обов'язки завідувача Шостої луганської державної нотаріальної контори виконує завідувач Другої сєвєродонецької державної нотаріальної контори / а. с. 19-20 /.

Отримавши рішення про встановлення факту родинних відносин позивач ОСОБА_2 звернувся до Другої сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою від 29.07.2015 року державний нотаріуса Другої сєвєродонецької державної нотаріальної контори Ахметова М.Р. відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої його матері, оскільки незакінчені спадкові справи та архів Шостої луганської державної нотаріальної контори, в тому числі і спадкова справа № 63/2014 від 09.04.2014 року, - залишилися за попереднім місцем розташування контори, на непідконтрольній українській владі території та перевезення їх до м. Сєвєродонецька не є можливим / а. с. 18 /.

Факти викладені в постанові держнотаріуса від 29.07.2015 року, щодо неможливості видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю спадкової справи та архіву, підтверджується і відповідним листом Головного територіального управління юстиції у Луганській області № М-367/5/10-45 від 08.07.2015 року, яким і роз'яснено позивачу можливість вирішити це питання в судовому порядку / а. с. 19-20 /.

Позивач, маючи вище зазначені документи, звернувся до банку з вимогою видати вклад, на що отримав відмову.

Судом встановлено, що згідно заяви № SAMDN3407 від 11.09.2013 року на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців», - ОСОБА_4 передала, а банк прийняв вклад в сумі 50000 грн. зі строком вкладу 366 днів по 11.09.2014 року включно зі сплатою 18% річних / а.с.7 /.

Факт внесення ОСОБА_4 суми депозитного вкладу в розмірі 50000 грн. підтверджується копією платіжного доручення № 28 11414412 від 11.09.2013 року / а. с. 8 / та листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.04.2014 року № 20.1.0.0.0/7-20140416/3135, яким підтверджено наявність на рахунку ОСОБА_4 поточної суми в розмірі 52983,56 грн. станом на 25.04.2014 року / а. с. 9 /.

Отже, судом встановлено, що 09.04.2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Шостої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_2, тобто у встановлений законом шестимісячний строк / а. с. 10 /, і на підставі його заяви 09.04.2014 року була заведена спадкова справа № 63/2014 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, що підтверджується вище зазначеними відповідними постановами держаних нотаріусів від 30.04.2015 року і від 29.07.2015 року та листом Головного територіального управління юстиції у Луганській області № М-367/5/10-45 від 08.07.2015 року / а. с. 10,12-15,18, 19-20 /.

Крім того, 09.04.2014 року до Шостої Луганської державної нотаріальної контори звернувся із заявою про відмову від прийняття спадщини на обов'язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України ОСОБА_3 (чоловік померлої) - батько позивача / а. с. 11/.

З постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 30.04.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 залишила декілька заповітів, а саме: 25.07.2005 року - заповіт, згідно з яким заповідала все своє майно ОСОБА_2; 23.03.2007 року - заповіт, за яким все своє майно заповідала ОСОБА_8; та 11.09.2013 року на ім'я ОСОБА_2 було залишено заповідальне розпорядження у ПАТ КБ «Приватбанк» / а. с. 12-15 /.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадкуванні відповідно до ст. 1241 ЦК України, після смерті ОСОБА_4 (її чоловік ОСОБА_3 відмовився від обов'язкової частки, про що 09.04.2014 року подав заяву до Шостої луганської держнотконтори), - немає, а заповідальне розпорядження на ім'я позивача за часом вчинення є пізнішим ніж заповіт складений на ім'я ОСОБА_8 (заповідальне розпорядження від 11.09.2013 року, а заповіт від 23.03.2007 року), та приймаючи до уваги, що в матеріалах справи наявна вмотивована постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом, - то у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в силу ст. ст. 1261,1269,1228 ЦК України, тобто визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповідальним розпорядженням, після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, на банківський вклад в розмірі 50000 грн. в ПАТ КБ «Приватбанк» (заява № SAMDN3407 від 11.09.2013 року на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців») та на проценти, нараховані банком на суму вкладу до дня фактичного повернення ОСОБА_2 коштів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін і дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вище викладених обставинах справи, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в силу вимог ст.ст. 1261,1269,1270,1228 ЦК України.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції без достатніх правових підстав та належних доказів, виходячи лише з усних пояснень позивача, не витребувавши спадкову справу, задовольнив позов останнього, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не відповідають дійсним обставинам справи та наявним в матеріалах письмовим доказам.

Так, судом встановлено, що позивач у встановлений законом строк та у встановленому законом порядку звернувся до держнотконтори з приводу спадщини (зокрема депозитного вкладу та відсотків на нього), що відкрилася після смерті його матері.

На підставі заяви позивача 09.04.2014 року була заведена спадкова справа № 63/2014 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, що підтверджується вище зазначеними відповідними постановами держаних нотаріусів від 30.04.2015 року і від 29.07.2015 року та листом Головного територіального управління юстиції у Луганській області № М-367/5/10-45 від 08.07.2015 року / а. с. 10,12-15,18, 19-20 /.

Позивач позбавлений можливості отримати в державній нотконторі свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові кошти, які зберігаються в ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки (згідно вище вказаної постанови нотаріуса від 29.07.2015 року та листа Головного територіального управління юстиції у Луганській області № М-367/5/10-45 від 08.07.2015 року) незакінчені спадкові справи та архів Шостої луганської державної нотаріальної контори, в тому числі і спадкова справа № 63/2014 від 09.04.2014 року, - залишилися за попереднім місцем розташування Шостої луганської державної нотаріальної контори, тобто на непідконтрольній українській владі території та перевезення їх до м. Сєвєродонецька не є можливим, а Друга сєвєродонецька державна нотаріальна контора (куди переміщена Шостої луганської державної нотаріальної контори у зв'язку з проведенням АТО) позбавлена можливості видати таке свідоцтво у зв'язку з відсутністю спадкової справи, тому єдиним шляхом, щодо захисту позивачем його права на спадок, є звернення до суду з даним позовом, який знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Справа розглянута судом у відповідності з вимогами ст. ст.10,11,60 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих суду сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: