Провадження №2/761/2256/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Козак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, а саме: припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на частку в розмірі 69/800 частин житлового будинку АДРЕСА_1 що належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 12.08.2005 року, зареєстрованого в реєстрі №8-2339; визнати за ОСОБА_1 право власності на 69/800 частин житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 75,10 кв.м., а також наступні будівлі та споруди: сарай з льохом під літ.Б, сарій підліт.В, вбиральня під літ.Г, гараж з оглядовою ямою під літ.Д, гараж під літ.Е, спорудження під літ.№1-6, 1-V, що належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 12.08.2005 року, зареєстрованого в реєстрі №8-2339; присудити на користь відповідача грошову компенсацію вартості 69/800 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в розмірі 12824,00 грн. за рахунок коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу належить 69/100 + 207/800 частин в будинку АДРЕСА_1 а відповідачці - 69/800 частин. Однак, та обставина, що ОСОБА_2 не користується вказаним будинком і прибудинковими побудовами,не виконує своїх обов»язків щодо утримання майна, вказує на те, що у неї відсутній інтерес до нього, враховуючи те,що відповідач має інше житло в якому постійно мешкає. А тому, з врахуванням ст.365 ЦК України, а також незначного розміру належної відповідачці частки в спільному майні, позивач вважає, що право власності відповідача ОСОБА_2 на її частку в майні - 69/800 вищевказаного житлового будинку може бути припинене за рішенням суду, оскільки не існує технічної можливості переобладнання спільної частини будинку в дві ізольовані квартири, які за розміром відповідатимуть розміру часток кожного із співвласників у праві власності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав вказані позовні вимоги в повному обсязі та просив позовну заяву задовольнити про що надав відповідну письмову заяву.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.1999 року, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою, реєстровий №17-48 позивачці ОСОБА_1 належить 69/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1; а такої їй належить на праві власності 207/800 частин вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 10.08.2005 року, реєстровий №8-2311.

Також, судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 належить 69/800 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.08.2005 року, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою, реєстровий №8-2339. У даному свідоцтві зазначено, що оцінка частини житлового будинку яка спадкується становить 12824,69 грн. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частки спадкового майна видане ОСОБА_1 (а.с.10, 11).

Зі змісту вказаних правоустановлючих документів вбачається, що спадкове майно, на яке у вказаних частках відані ці свідоцтва складається із житлового будинку під літ.А житловою площею 75,10 кв.м., а також має слідуючі будівлі та споруди: сарай з льохом під літ.Б, сарій підліт.В, вбиральня під літ.Г, гараж з оглядовою ямою під літ.Д, гараж під літ.Е, спорудження під літ.№1-6, 1-V.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що частка відповідача у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі і таке припинення не завдасть значної шкоди відповідачу.З цих підстав просить припинити право власності відповідача на належну їй частину спірного майна у відповідності до вимог ст. 365 ЦК України.

Положення ч. 1 ст. 365 ЦК України передбачають, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї.

Таким чином, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідне наявність обставин, передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

В судовому засіданні встановлено, що будинок знаходиться у спільній частковій власності сторін: позивачу належить частка в розмірі 7/8 (1/2 від 69/100+207/800) частини, а відповідачу - 1/8 (69/800) частини будинку, яка є незначною, а отже, і не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування є неможливим.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, тобто відповідач забезпечена житлом, в а спадковому будинку не проживає, їм не цікавиться, не приймала участі в благоустрої будинку, за комунальні послуги не сплачує, про що в судовому засіданні представник відповідача не заперечував.

В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-68цс14), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність з цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Отже, вразі припинення права власності на частку нерухомого майна, що належить відповідачу ОСОБА_2, остання не буде позбавлена житла, оскільки має інше житло, а тому таке припинення права не завдасть істотної шкоди відповідачу.

Крім того, за умовами п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положення статей 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

За змістом ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В даному випадку сторони погодити вартість майна, яке належить відповідачу і вказану суму внесено на депозитний рахунок суду.

На підтвердження виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України позивач надала суду докази про внесення нею на депозитний рахунок суду коштів у розмірі 12824,00 грн.

Також, суд в порядку вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачем згідно письмової заяви його представника за довіреністю, повноваження якого перевірені в судовому засіданні, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а визнання позову представником не суперечить інтереси особи, яку він представляє - відповідача ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, 16,316,361,365 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на частку в розмірі 69/800 частин житлового будинку АДРЕСА_1 що належить їй згідно Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 12.08.2005 року, зареєстрованого в реєстрі №8-2339.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 69/800 частин житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 75,10 кв.м., а також наступні будівлі та споруди: сарай з льохом під літ.Б, сарій підліт.В, вбиральня під літ.Г, гараж з оглядовою ямою під літ.Д, гараж під літ.Е, спорудження під літ.№1-6, 1-V, що належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 12.08.2005 року, зареєстрованого в реєстрі №8-2339.

Присудити на користь відповідача грошову компенсацію вартості 69/800 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в розмірі 12824,00 грн. за рахунок коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя :