АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 617/1159/15-ц Головуючий І інстанції - Риков М.І.
Провадження: 22-ц/790/2223/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Довгаль А.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Міхелєвої Я.С.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним та визнання договору купівлі-продажу укладеним на суму 80 000 гривень, -

встановила:

У червні 2015 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1. в м. Вовчанськ Харківської області належала їй на праві особистої приватної власності за нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу від 15.09.2004 року. 01 грудня 2005 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, який став проживати з нею та її донькою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що значно погіршило їх житлові умови і викликало необхідність в збільшенні жилої площі. Батько позивача запропонував матеріальну допомогу для придбання більшого за площею житла в розмірі 10000 доларів США. Після цього, позивач вирішила продати свою однокімнатну квартиру, та з урахуванням коштів наданих їй батьком, купити двокімнатну квартиру. ОСОБА_2 виявила бажання купити вказану однокімнатну квартиру. Сторони за взаємною згодою домовились про продаж указанної квартири за 16 000 доларів США, що на той час було еквівалентно 80 000 грн. За проханням ОСОБА_2, яка несла витрати по нотаріальному оформленню договору з метою їх зменшення, в договорі купівлі - продажу квартири від 21.12.2007 року сторони обумовили вартість вказаної квартири в розмірі 23 000 грн. ОСОБА_1 не заперечувала проти цього. Позивач стверджує, що п.2 оспорюваного договору купівлі - продажу квартири не відповідає дійсності, оскільки ціною продажу належної їй однокімнатної квартири сторони визначили за домовленістю 80 000 грн., які ОСОБА_1 отримала від відповідача в жовтні 2007 року, що підтверджується їх розписками.

Просила визнати недійсним п.2 нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_2, укладеного між сторонами 21 грудня 2007 року за реєстровим № 4686 , в частині значення ціни купівлі-продажу квартири, також просила вважати ціною купівлі-продажу квартири 80 000 грн.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26 січня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Посилалась на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґ рунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції безпідставно визнано розписки про передачу коштів за продану квартиру неналежним доказом. Також суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_6, та не врахована позиція відповідача ОСОБА_2А, яка при розгляді справи, позов визнала в повному обсязі, та підтвердила, що дійсна ціна купленої нею квартирою складає 80000 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не доведено наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу від 21 грудня 2007 року посвідченого державним нотаріусом Вовчанської нотаріальної контори, реєстровий номер 4686 частково недійсним. Оспорюваний договір укладався у письмовій формі, з дотриманням вимог ст. 657 ЦК України, виражав дійсну волю сторін та був нотаріально посвідчений. Суд вірно визначив, що купівля продаж квартири здійснена саме за ціною вказаною у договорі в розмірі 23000 грн. Суд, правильно прийшов до висновку, що надані позивачем ОСОБА_1 фотокопії розписок про передачу та отримання коштів в розмірі 80000 грн. є неналежним доказом, у звязку з тим, що вони не відповідають вимогам ст.ст. 58-60 ЦПК України, а покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ґрунтуються на припущеннях і не мають правового значення для вирішення даного спору.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що з 01.12.2005 року по 23.08.2013 р. позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 перебували у шлюбі.

15.09.2004 році на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу ОСОБА_8, реєстраційний номер 3285 ОСОБА_1 набула у свою особисту власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_3.

21 грудня 2007 року ОСОБА_1, як продавець уклала з ОСОБА_2, як покупцем договір купівлі продажу однокімнатної квартири, посвідчений державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 4686. Відповідно даного договору, ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_4. При цьому п.2 вказаного договору передбачено, що продаж зазначеної квартири було здійснено за ціною 23 000 грн., які і були сплачені покупцем продавцю повністю до підписання цього договору. Даний договір відповідає вимогам закону. Власноручним підписом під договором позивач ОСОБА_1 підтвердила, що вказаний договір вона укладає добровільно та за своїм волевиявленням .

Доводи апелянта стосовно того, що з метою зменшення витрат з нотаріального оформлення договору, які зазнала б ОСОБА_2 за її згодою ціна продажу квартири була вказана 23000 грн., але фактично квартиру було продано за 80 000 грн., які вона отримала від покупця ОСОБА_2 є безпідставними. Договір купівлі-продажу від 21 грудня 2007 року посвідчений державним нотаріусом Вовчанської нотаріальної контори, реєстровий номер 4686 був укладений з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.627, 657 ЦК України, був нотаріально посвідчений державним нотаріусом. Згідно вимог ст.ст.12,627 ЦК України сторонами вільно було визнано таку суттєву умову, як ціна товару. При цьому, сторонам були роз»ясненні правові наслідки приховання реальної вартості, що вбачається з п.11 вказаного договору.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Посилання в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми ст.58-60 ЦПК України та визнано в якості неналежних доказів розписки про передачу ОСОБА_2 ОСОБА_1 кошти за продану квартиру в розмірі 80 000 грн. є помилковим. Дані розписки не містять в собі дати їх виготовлення та інших істотних умов, що унеможлівлює визначити, чи існує об»єктивний зв'язок між даними розпискими та обставинами, що належить встановити. Докази у цивільній справі визнаються судом належними, якщо вони містять відомості про факти, що встановлюються з метою вирішення цивільної справи.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грунтуються на припущеннях і правового значення для вирішення даного спору не мають.

Положення ст. 215 ЦК України не можуть бути застосовані до оспорюваного договору купівлі-продажу від 21 грудня 2007 року, оскільки сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Ціна договору є істотною умовою при укладанні договору купівлі-продажу. Сторони при підписанні договору та зазначенні в п.2 вказаного договору ціну продажу квартири в розмірі 23 000 грн. виявили своє волевиявлення, про правові наслідки приховання реальної вартості були попереджені.

Також судова колегія вважає неприпустимим черезкілька років після укладання договору вносити будь-які зміни щодо істотних умов договору тільки тому, що у однієї з сторін договору виник спір про поділ майна подружжя.

Висновки рішення суду першої інстанції відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: