АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/8759/15-ц
Провадження № 22-ц/792/378/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю позивачів, представників сторін,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, Хмельницького міського відділу УМВС України в Хмельницькій області, ОСОБА_4, Головного управління національної поліції України в Хмельницькій області про визнання незаконними дій щодо незаконного поміщення в психіатричний заклад та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивачі, звертаючись до суду з вказаним позовом до відповідачів, вказували, що 24.03.2015 року ОСОБА_3 разом зі своєю донькою ОСОБА_1 прийшли до своєї квартири АДРЕСА_1, проте увійти в неї не змогли, оскільки замки були змінені. ОСОБА_3 зателефонувала на № 102 і викликала міліцію, після чого двері квартири відчинила незнайома жінка, яка відмовилась покидати квартиру, натомість викликала ОСОБА_5, колишнього чоловіка позивачки, ОСОБА_6, ОСОБА_4 Остання, щоб позбутися присутності ОСОБА_1, викликала психіатричну бригаду №20 Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф. ОСОБА_4 переговорила з лікарем швидкої ОСОБА_7 і та одноосібно та безпідставно прийняла рішення про госпіталізацію ОСОБА_1, після чого працівники міліції силоміць помістили ОСОБА_1 в карету швидкої допомоги і доставили в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню № 1.

Комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1 було прийнято рішення про недоцільність госпіталізації ОСОБА_1 та виписано з лікарні, цим самим підтверджено факт незаконного поміщення в психіатричний заклад ОСОБА_1 Клінічний діагноз, встановлений лікарем-психіатром ОСОБА_7, не відповідав психічному стану ОСОБА_1 Незаконними діями лікаря психіатра, працівників міліції та ОСОБА_4 позивачам було завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, душевному стражданні, приниженні честі та гідності, приниженні ОСОБА_1. В зв'язку з цим позивачі просили визнати дії відповідачів щодо поміщення в психіатричний заклад незаконними та стягнути моральну шкоду в розмірі 200000 грн. в солідарному порядку на користь позивачів.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.12.2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії лікаря психіатричної бригади ОСОБА_7 Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф щодо поміщення в психіатричний заклад ОСОБА_1

Стягнуто з Хмельницького обласного центру екстерної медичної допомоги та медицини катастроф на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастрофвважає зазначене рішення таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові в частині вимог щодо визнання незаконними дій лікаря психіатричної бригади ОСОБА_7, та стягнення моральної шкоди. Обґрунтовуючи неправомірність дій лікаря психіатричної бригади, суд послався лише на пояснення працівника міліції у висновку по матеріалах перевірки Зарічанського МВ ХМВ УМВС. Проте судом не взято до уваги пояснення інших осіб, наведені у цьому ж висновку. Так, за поясненнями ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, 24.03.2015 року ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1, яку вони винаймають, поводила себе неадекватно, розкидала речі по квартирі, ображала ОСОБА_8 та її неповнолітню дочку. Також ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_1 кричала на лікарів ШМД та намагалась вчинити бійку з працівниками міліції, після чого була госпіталізована. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 також підтвердили, що ОСОБА_1 поводилася неадекватно, кричала та ображала всіх нецензурною лайкою.

Така поведінка в розумінні ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" є підставою для госпіталізації особи без її згоди, або згоди її законного представника до психіатричного закладу.

На думку апелянта, факт незаконного поміщення в психіатричний заклад може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду за ст. 151 КК України.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник позивачів просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. ОСОБА_1 вказала, що лікар-психіатр при прийнятті рішення про її примусову госпіталізацію до психіатричного закладу діяла упереджено, з мотивів помсти, оскільки раніше між ними виникали конфлікти з приводу госпіталізації до психіатричного закладу її колишнього чоловіка ОСОБА_5

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про розгляд справи. Представник Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області, Головного управління національної поліції України просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити апеляційну скаргу.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

В силу ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (батьки позивачки ОСОБА_1.), а також ОСОБА_6, ОСОБА_11 (батьки її колишнього чоловіка ОСОБА_5.) є співвласниками (по ? частині кожний) однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Між позивачами та ОСОБА_6, ОСОБА_5 тривалий час існує спір щодо володіння та користування цією квартирою, оскільки останні передали квартиру в оренду наймачам без погодження з іншими співвласниками (ОСОБА_3 та ОСОБА_2.).

24.03.2015 року близько 08 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 приїхали за адресою АДРЕСА_1 по у м. Хмельницькому з метою перевірки стану квартири, оскільки отримали повідомлення про заборгованість по комунальних послугах. До квартири вони не змогли потрапити, оскільки замки були змінені. У зв'язку з цим ОСОБА_3 зателефонувала на номер 102 і викликала міліцію, після чого двері квартири відчинила наймач ОСОБА_8 На вимогу позивачів наймачі відмовилися покинути квартиру, між ними виник конфлікт. Квартиранти викликали ОСОБА_6, ОСОБА_5 та його співмешканку ОСОБА_4, коли ті прийшли, конфлікт між ними та позивачами з приводу використання квартири без згоди співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 продовжився. На виклик виїхала слідчо-оперативна група Зарічанського ВМ Хмельницького МВ УМВС у складі слідчого Гайдамашка В.В., ДІМ Шалабського В.В., о/у СКР Білика Ю.М, та водія Бондара О.В.

ОСОБА_4 зателефонувала на номер 103 і викликала психіатричну бригаду №20 Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, посилаючись на те, що ОСОБА_1 страждає на психічний розлад і поводиться агресивно. По приїзді бригади ШМД лікар-психіатр ОСОБА_7 о 9.00 год. прийняла рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1, оскільки остання не давала згоду на госпіталізацію. За допомогою працівників міліції ОСОБА_1 була поміщена в карету швидкої допомоги і доставлена в ХОПЛ № 1.

Комісією лікарів-психіатрів Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 24.03.2015 року о 10 год. 27 хв. прийнято рішення про недоцільність госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу. ОСОБА_1 не висловила бажання залишитися в ХОПЛ № 1, тому була негайно виписана з лікарні.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що не доведено наявність підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу на момент її поміщення в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню № 1 за рішенням лікаря-психіатра Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф.

Так, згідно із ч.ч.1-2 ст. 13 Закону „Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Госпіталізація особи здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України (ч.3 ст. 13 Закону).

Відповідно до ст. 14 цього Закону особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

За ч.1 ст. 16 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися у психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці.

За правилами ст. 27 Закону виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановленнядіагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом.

Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону.

Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів мають право відмовити у наданні психіатричної допомоги у разі відсутності підстав для її надання.

За даними пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 20.01.2009 року (а.с.9), медичної карти стаціонарного хворого № 2046 від 24.04.2015 року (а.с.46, 50-51) встановлено, що ОСОБА_1 страждає на психічний розлад внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми, цей факт нею не оспорюється.

Як вбачається зі змісту карти виїзду екстреної медичної допомоги № 16705 від 24.03.2015 року (а.с.175), підставою для прийняття рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу слугували відомості від працівників міліції про те, що нібито остання виявляла агресивну поведінку в побуті, побила квартирантів, вимагаючи у них додаткових коштів, побила неповнолітню дитину квартирантів, висипала їй на голову пакет зі сміттям, тягнула дівчину за волосся до балкону, щоб викинути з другого поверху, билася з працівниками міліції, які лікар-психіатр розцінила як дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

Разом з тим, наведені обставини спростовуються висновком Зарічанського ВМ ХМВ УМВС у Хмельницькій області від 09.04.2015 року по матеріалах перевірки по заявах ОСОБА_15, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.12-13). Так, працівники міліції Шалабський В.В., Бондар О.В. та Білик Ю.М. ствердили, що по прибутті на виклик у квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 попросили чисті аркуші паперу та сіли на кухні для написання заяв, а працівники міліції опитували мешканців квартири. Потім прибули працівники швидкої медичної допомоги, які повідомили про необхідність госпіталізації ОСОБА_1, і попросили працівників міліції допомогли їм, оскільки остання поводилася агресивно. Ніякої бійки у квартирі не було.

Ці дані цілком узгоджуються з матеріалами службового розслідування Хмельницького МВ УМВС у Хмельницькій області від 18.05.2015 року (а.с.103-104), за якими слідчий Гайдамашко В.О. ствердив, що до чергової частини Зарічанського ВМ ХМВ зверталася саме ОСОБА_1, по приїзді групи було виявлено конфліктну ситуацію - при цьому всі присутні у квартирі кричали та допускали нецензурну лайку. Присутні особи пояснили, що конфлікт виник щодо права користування квартирою квартирантами.

Дані про суспільно-небезпечні дії ОСОБА_1, викладені у карті виїзду екстреної медичної допомоги, спростовуються поясненнями цього ж лікаря-психіатра ОСОБА_7, зафіксованими у висновку Зарічанського ВМ ХМВ УМВС у Хмельницькій області від 09.04.2015 року - по прибутті бригади ШМД в квартирі вона побачила, що плаче дівчина, яка розповідала працівникам міліції, що її образила ОСОБА_1 та погрожувала розправою. Після цього вона помітила ОСОБА_1, яка була збуджена, висловлювалася нецензурно та звинувачувала лікарів і працівників міліції у корупції.

При цьому матеріали справи не містять жодних даних щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної чи адміністративної відповідальності по факту її протиправних насильницьких дій щодо інших осіб.

За змістом ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" обов'язковими умовами для госпіталізації особи, що страждає на психічний розлад, в примусовому порядку до психіатричного закладу є такі обставини: - якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах; - при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: - вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчиняла чи виявляла реальні наміри вчинити дії, що являли собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Крики та нецензурну лайку ОСОБА_1 під час сварки, в якій брали участь усі присутні в квартирі, не можна розцінювати як вчинення нею дій, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

При цьому встановлено, що ОСОБА_1 у період з 26.02.1015 року по 25.03.2015 року (тобто, і на час цієї події) перебувала на стаціонарному лікуванні (на умовах денного стаціонару) у іншому психіатричному закладі - Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері, що ставить під сумнів необхідність її госпіталізації саме до Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1.

Факт прийняття рішення комісією лікарів-психіатрів Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 24.03.2015 року про недоцільність госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу з огляду на незначний відрізок часу (близько 1 години) між цим рішенням та поміщенням особи до ХОПЛ № 1 за рішенням лікаря-психіатра, також вказує на безпідставність госпіталізації ОСОБА_1 до ХОПЛ № 1.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом пояснень інших осіб (учасників конфлікту) не спростовують наведених висновків суду.

В свою чергу безпідставним є твердження апелянта про те, що факт незаконного поміщення в психіатричний заклад може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду за ст. 151 КК України, оскільки стаття 151 КК України передбачає кримінальну відповідальність за поміщення в психіатричний заклад завідомо психічно здорової особи.

Між тим ОСОБА_1 страждає на психічний розлад, відтак в силу ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" може бути піддана госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку, проте, за наявності підстав, передбачених законом.

Інші доводи апеляційної скарги також не ґрунтуються на доказах і не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Мазурок О.В. Провадження № 22-ц/792/378/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 73