20.04.2016 Справа № 337/190/16-ц
Пров. №2/337/377/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Бондаренко І.В.

з участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач подав до суду позов до відповідача, в якому просить стягнути з нього аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно та одноразово 927 грн. на підставі ст.206 СК України в якості додаткових витрат, пов»язаних з лікуванням. Також просить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн..

Відповідач проти задоволення позову заперечує у повному обсязі, посилається на те, що батько не приймав участі у його вихованні, а аліменти сплачував лише до досягнення ним 16 років, але доказів цього факту у нього немає. Враховуючи, також, те, що відповідач не працює, має на утриманні непрацездатну матір своєї дружини, просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком відповідача ОСОБА_2.

Вказані обставини підтверджуються рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10.06.1987 року, яке набрало законної сили.

Тим же рішенням суду з позивача на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку ОСОБА_1 до досягнення сином повноліття.

Позивач пояснив суду, що сплачував присуджені аліменти до тих пір, до яких з нього вони утримувались. Крім того, періодично забирав сина до себе на дачу, допомагав харчами. Потім син перестав із ним спілкуватись, не спілкувались десь 15 років, але це було не його рішення, син сам не бажав з ним спілкуватись.

На даний час позивач є інвалідом 1 групи та пенсіонером, що підтверджується відповідною довідкою до акту огляду МСЕК №495096, пенсійним посвідченням НОМЕР_1, отримує пенсію, розмір якої згідно довідки-розрахунку УПФУ за 25.11.2016 року складає 2173,97 грн. щомісячно.

Згідно наданої суду для огляду амбулаторної картки хворого з КУ ЦП№1 Хортицького району, ОСОБА_1 перебуває на постійному амбулаторному лікуванні програмним гемодіалізом в КУ ЗМБДЛ №5 з 2009 року по даний час.

За призначенням лікарів ОСОБА_1 регулярно придбаває ліки, надані копії квитанції на придбання ліків на суму 927 грн., в тому числі препаратів для гемодіалізу, «гемаксу».

ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 07.12.1994 року, яка є пенсіонеркою, не працює, згідно довідки УПФУ за січень 2016 року має пенсію розміром 1119,76 грн. щомісяця.

Крім відповідача, позивач має ще одного сина ОСОБА_5, який проживає в м.Бердянську, має неповнолітнього сина, крім того, сам є глухонімим, що підтверджується, також, і рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10.06.1987 року. До цього сина по допомогу позивач не звертався з наведених обставин.

Відповідач суду пояснив, що він не працює, одружений, але неповнолітніх дітей не має. На утриманні у нього та його дружини перебуває матір дружини - інвалід, яка потребує постійного догляду та лікування. При цьому, відповідач пояснив, що сам перебуває на утриманні своєї дружини, іноді підробляє.

Свідок ОСОБА_3 - мати відповідача та колишня дружина позивача - суду пояснила, що позивач не хотів народження ОСОБА_2, вчиняв дії, щоб її вагітність не збереглась, потім не визнавав відповідача своїм сином, в зв»язку з чим це стало предметом судового спору. Аліменти за рішенням суду позивач сплачував лише до 16 років ОСОБА_2, але жодних документів з цього приводу вона не має. Позивач не брав участі у житті сина, не займався його вихованням, у нього була інша дружина і інше життя. При цьому, вона не зверталась до суду про позбавлення позивача батьківських прав. Їх з позивачем старший син глухонімий.

Згідно угоди на надання юридичної допомоги від 18.01.2016 року, укладеної ОСОБА_1 з адвокатом Курінною О.І., адвокат взяла на себе обов»язок брати участь у судових засіданнях по справі про стягнення аліментів у Хортицькому суді. Суду, також, адвокатом надані дві довідки: від 28.03.2016 року та ще одна довідка за 2016 рік, яка містить виправлені дати дня та місяця, про те, що адвокатом за вказаною угодою затрачений час на підготовку позову та на дослідження законодавства щодо виниклого спору у кількості 5 годин на загальну суму 1500 грн., і що вказані гроші були сплачені адвокату ОСОБА_1 у невідому дату.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги про стягнення коштів на покриття витрат, пов»язаних з лікуванням та доглядом та витрат на юридичну допомогу задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відповідності до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними, і потребують матеріальної допомоги. При цьому, законодавець визначив, що обов»язок дочки, сина утримувати батьків не залежить від їх матеріального забезпечення.

При цьому, нормами ч.2 ст.202 та ст.204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені від обов»язку утримувати батьків лише якщо батько, мати були позбавлені батьківських прав і ці права не були відновлені, і якщо буде встановлено, що батько, мати ухилялись від виконання своїх батьківських обов»язків.

Згідно ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від доходу з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

В даному випадку, враховуючи те, що позивач є інвалідом та пенсіонером, отримує пенсію більше прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, його дружина також є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі прожиткового мінімуму, а також те, що відповідач є працездатним, не має на своєму утриманні неповнолітніх дітей, а також те, що позивач брав участь у утриманні відповідача за рішенням суду шляхом сплати аліментів, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті аліменти на його утримання у розмірі половини від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, який з 01.01.2016 року складає 1074 грн., тобто у твердій грошовій сумі по 537 грн. щомісячно.

При цьому, відповідач не надав суду достатньо доказів того, що позивач не приймав участі в його утриманні та вихованні до досягнення ним повноліття, та що батько ухилявся від виконання своїх батьківських обов»язків, крім того, позивач не був позбавлений батьківських прав відносно відповідача, тому у суда немає підстав застосовувати норми ч.2 ст.202 та ст.204 СК України та звільняти відповідача від обов»язку, передбаченого ч.1 ст.202 СК України.

У відповідності до ст.206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина /ст.6 СК України/ має достатній дохід, суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов»язаних з лікуванням та доглядом за ним.

Але відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі.

В даному випадку позивачем позовні вимоги про одноразове стягнення витрат, пов»язаних з лікуванням в сумі 927 грн. заявлені саме на підставі ст.206 СК України, тоді як відповідач ОСОБА_2 є повнолітньою особою, і не має статусу дитини у розумінні ст.6 СК України.

Позовні вимоги на підставі ст.203 СК України позивачем не заявлені.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про одноразове стягнення витрат, пов»язаних з лікуванням в сумі 927 грн. на підставі ст.206 СК України необхідно відмовити.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує стороні, на користь якої задоволено позовні вимоги, понесені стороною витрати, пов»язані з наданням юридичної допомоги.

При цьому, на позивача покладається обов»язок надання належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснення оплати наданих адвокатом послуг.

Проте, в даному випадку суду надана лише довідка про оплату гонорару адвокату в сумі 1500 грн., яка містить виправлення у числі та місяці її видачі, і яка не є фінансово-бухгалтерським документом, який підтверджує отримання грошових коштів, яким можуть бути квитанція або прибутковий касовий ордер.

Таким чином, вимоги про стягнення витрат на надання юридичної допомоги в сумі 1500 грн. задоволенню не підялгають.

Керуючись ст.10,11,60,88,208,212-218 ЦПК України, ст.202,205,206 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 /і.н.НОМЕР_3/ на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі по 537 грн. щомісячно, починаючи з 19 січня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 /і.н.НОМЕР_3/ на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн..

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя