Справа № 487/5916/13-ц
Провадження № 2/487/113/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Кузьменко В.В.,

при секретарі судового засідання - Каламурза О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради в особі Служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, в якій просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню їхньої доньки ОСОБА_5, 2002 року народження. Матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, аліменти не сплачує. Не цікавиться життям, навчанням, здоров'ям дитини. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідний медичний догляд.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_1, починаючи з 2012 року й по теперішній час перешкоджає їй у спілкуванні з дочкою, налаштовуючи дочку проти неї, неодноразово бив її, коли вона намагалась зустрітися з донькою. Після чого вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, але рішенням суду визначено місце проживання дитини разом з батьком. Що стосується не сплати аліментів, вона пояснила, що зверталась із заявою до Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про відрахування з її заробітної плати аліментів на утримання дочки.

Предстаник відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач перешкоджає відповідачці у спілкуванні з донькою, налаштовуючи дочку проти матері.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1, виданого повторно Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 05.07.2012 року (а.с.12) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2013 року та додатковим рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.10.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Визначено місце проживання дочки ОСОБА_5 2002 року народження, з батьком ОСОБА_1

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.11.2012 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.09.2009 року № 951 визначено участь ОСОБА_3 у вихованні дитини.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилався на невиконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктами 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Посилання позивача на те, що відповідачка нехтує своїми материнськими обов'язками стосовно дочки та безпричинне небажання належним чином виконувати свої обов'язки спростовуються наданими у судовому засіданні поясненнями відповідачки про те, що позивач створював їй перешкоди у виконанні своїх батьківських обов'язків, а саме, між ними виникали конфлікти, наслідком яких стали неодноразові звернення ОСОБА_3 до органів міліції із заявами з приводу позбавлення її можливості спілкуватися з дочкою та про побиття її ОСОБА_1, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 22.04.2012 року та постановою Ленінського РВ ММУ УМВС України від 25.04.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи.

Та обставини, що відповідачка змушена була звертатися до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, що підтверджується ксерокопією рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2013 року (а.с.73), підтверджує її бажання приймати участь у вихованні дитини.

Крім того, відповідачкою надано докази того, що вона цікавилася життям своєї дочки, а саме, скріншоти спілкування відповідачки з подругою її дочки.

Зазначене вище свідчить про те, що відповідачка цікавилась життям своєї доньки та усіляко намагалась з нею зустрітися, але позивач перешкоджав їй у цьому.

Згідно характеристики, наданої старшим інспектором Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області Тацького С.С. від 11.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 за адресою мешкання характеризується позитивно, з сусідами підтримує дружні стосунки. У вживанні сприртних напоїв та наркотичних засобів помічена не була. До кримінальної відповідальності не притягувалась.

Висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданий виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 20.01.2016 року спростовується вище наведеними доказами.

Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 209, 212 - 216, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради в особі Служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі неподання особами, які беруть участь у справі, апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили.

Суддя Заводського районного суду

м. Миколаєва В.В.Кузьменко