АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1150/16 Головуючий 1 інст. Сенаторов В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» лютого 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Державний нотаріус сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 та клопотанням про накладення арешту на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2014 року клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задоволено, накладено арешт на квартиру, що належить на праві власності ОСОБА_3 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом внесення записів до Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна про оголошення заборони на її відчуження до винесення остаточного рішення по справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року клопотання ОСОБА_2 задоволено, скасовано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2014 року про арешт майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зобовязано Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому посилався на порушення норм процесуального права.

Вважав, що суд не звернув уваги на те, що він не був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду та у звязку з цим не міг бути присутнім у судовому засіданні.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд першої інстанції вважав, що скасування його ухвали про забезпечення позову входить до його компетенції.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2014 року клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задоволено, накладено арешт на квартиру, що належить на праві власності ОСОБА_3 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом внесення записів до Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна про оголошення заборони на її відчуження до винесення остаточного рішення по справі.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2014 року скасовано; визнано недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 24 січня 2012 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований за № 6-153.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року клопотання ОСОБА_2 задоволено, скасовано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2014 року про арешт майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зобовязано Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною 3 статті 154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Скасовуючи свою ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що він має право скасувати тільки заходи забезпечення позову, які застосовані в цій ухвалі, а не саму ухвалу, яку може переглянути за апеляційною скаргою відповідно до ст. ст. 292, 293 ЦПК України, тільки суд апеляційної інстанції.

Оскільки порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для його вирішення.

Доводи представника ОСОБА_1 щодо того, що ОСОБА_1 не було повідомлено про розгляд справи не є підставою для скасування ухвали, так як особи, які беруть участь у справі повідомлялися судом першої інстанції відповідно до ст. ст. 74, 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, ст.313, п.2 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення цього питання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії