Справа №591/7962/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прокудіна Н. Г.
Номер провадження 22-ц/788/514/16 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2016 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи: державний виконавець Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Загорний Дмитро Сергійович, державний виконавець Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Бабіч Тетяна Олексіївна, державний виконавець Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Місник Валентина Михайлівна, відділ Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, головне територіальне управління юстиції в Сумській області, Зарічний ВДВС Сумського міського управління юстиції, ОСОБА_7, Сумська місцева прокуратура,

про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнання незаконною та скасування постанови про примусовий привід боржника, про поновлення строку звернення до суду,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2016 року поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Загорного Дмитра Сергійовича від 14 серпня 2013 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 7324,27 грн. у рамках виконавчого провадження № 38176956.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Бабич Тетяни Олексіївни від 11 вересня 2015 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмір 7324,27 грн. у рамках виконавчого провадження № 48714632.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Міснік Валентини Михайлівни від 29 жовтня 2015 року про примусовий привід боржника ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження № 48714632.

В апеляційній скарзі Зарічний відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановивши нову, якою в задоволенні скарги відмовити.

По суті доводить, що справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. ОСОБА_3 з 28 вересня 2015 року знала про наявність відкритого виконавчого провадження та про наявність постанови про стягнення з нею виконавчого збору в сумі 7324,27 грн., проте в суд звернулась із скаргою пропустивши без поважних причин 10 - денний строк на її подачу. Суд першої інстанції також не врахував, що постанова про відкриття виконавчого провадження №38176956 винесена 27 травня 2013 року та була отримана представником ОСОБА_3 - ОСОБА_11 06 серпня 2013 року. Після цього, ОСОБА_3 в добровільному порядку рішення суду протягом 7 днів не виконала, тому державним виконавцем відповідно до закону 14 серпня 2013 року винесено постанову про стягнення з цього боржника виконавчого збору в розмірі 7324,27 грн.

У судовому засіданні представник Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції - Курочка І.І., представник головного територіальне управління юстиції в Сумській області - ОСОБА_13, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_14 підтримали доводи апеляційної скарги, а представники ОСОБА_3 - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 заперечували проти них, вважали ухвалу суду законної та обґрунтованою.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що 09 квітня 2013 року Зарічним районним судом м. Суми видано виконавчий лист №1805/6338/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Синтез» суми заборгованості в розмірі 73242,68 грн.

27 травня 2013 року державним виконавцем Загорним Д.С. винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 38176809 щодо примусового виконання за вищевказаним виконавчим листом відносно боржника ОСОБА_7 та боржника ОСОБА_3.

Однак, стягнення з боржників вказаним виконавцем не проводилось у зв'язку з направленням заяви стягувача ПАТ АБ «Синтез» від 20 березня 2014 року про виконання боржником ОСОБА_3 рішення суду № 1805/6338/2012 від 09 квітня 2013 року.

20 березня 2014 року державним виконавцем Загорним Д.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_7 і тільки 09 вересня 2015 року, державний виконавець Загорний Д.С., посилаючись на той самий лист ПАТ АБ «Синтез» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження щодо ОСОБА_3.

ОСОБА_3 отримала на пошті постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 7324,27 грн., що була винесена 11 вересня 2015 року виконавцем Бабич Тетяною Олексіївною.

Після отримання цієї постанови, скориставшись доступом до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень ОСОБА_3 стало відомо, що 14 серпня 2013 року стосовно ОСОБА_3 державним виконавцем Загорним Д.С. вже була винесена постанова про стягнення виключно з неї виконавчого збору 7324,27 грн. та в подальшому стало відомо, що державний виконавець Місник Валентина Михайлівна 29 жовтня 2015 року винесла постанову про примусовий привід ОСОБА_3.

З листа ОСОБА_7, адресованого старшому державному виконавцю державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Бабич Тетяні Олексіївні вбачається, що 15 жовтня 2015 року ОСОБА_7 отримав лист, відправником якого був ВДВС, а ОСОБА_3 отримувачем. ОСОБА_3 повертаючи державному виконавцю постанову про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_3 повідомив, що вона є його колишньою дружиною і після розлучення взяла прізвище - ОСОБА_3. Відповідно до вх. №2 жовтня 2015 року вищевказаний лист був отриманий ВДВС.

Державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП №38176956 були порушені вимоги ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження », не надіслані ОСОБА_3 копії винесених постанов про стягнення з боржника виконавчого збору. За таких обставин боржник була позбавлена можливості своєчасно вжити заходи для захисту своїх прав та законних інтересів, а відтак дії державного виконавця слід визнати неправомірними.

Державний виконавець та представники органів ДВС не спростували доводів скарги ОСОБА_3 і не подали до суду документів, які б підтверджували своєчасність отримання ОСОБА_3 копій постанов про відкриття виконавчого провадження та інших постанов.

Державні виконавці були повідомлені про те, що ОСОБА_3 не отримувала постанову, яку винесла виконавець Бабич Т.О. від 11 вересня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 48714632. В свою чергу державний виконавець Місник В.М., не пересвідчившись чи була отримана ОСОБА_3 постанова, яка була винесена Бабич Т.О. і відповідно не маючи законних підстав, винесла постанову, з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», про примусовий привід боржника ОСОБА_3, а саме в постанові вказує прізвище ОСОБА_3 а не ОСОБА_3.

Відтак дії державного виконавця щодо застосування приводу до ОСОБА_3 є неправомірними, а зазначена постанова підлягає скасуванню.

Як вбачається з листа ВДВС СМУЮ постанова про закінчення виконавчого провадження від 14 серпня 2013 року надсилалася стягувачу простою кореспонденцією для виконання та відома.

Суду не подано доказів, що на час ознайомлення представника ОСОБА_3 з матеріалами виконавчого провадження, було вже винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Доказів своєчасного відправлення та вручення ОСОБА_3 оскаржуваних постанов не надано, тому строк на їх оскарження пропущено з поважних причин, отже він підлягає поновленню.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового провадження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначений розділом VIІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України і статтею 1212 Господарського процесуального кодексуУкраїни.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий лист.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядається судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Такі ж по суті висновки викладені в постанові ВСУ №6-3077цс15 від 24 лютого 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги з цього приводу до уваги не приймаються.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як убачається з матеріалів справи та мотивів оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції обґрунтовано поновив вищезгаданий строк, доказів, які б свідчили про безповажність пропуску ОСОБА_3 зазначеного строку, державним виконавцем та відповідними органами ДВС не подано.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про виконавче провадження », виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 6 згадано Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 згаданого Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували, що вищевказаними державними виконавцями, як посадовими особами названих органів ДВС були дотримані вимоги згаданих законів.

Доводи апеляційної скарги також не ґрунтуються на законі, зводяться до намагання переоцінки доказів, тому до уваги не приймаються.

Згідно з частиною 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин, та поданих боржницею належних, допустимих та достовірних доказів правильно керувався згаданою нормою закону.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, п. 1 ч. 1 ст.312, ст. ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -

.