РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Волноваський районний суд Донецької області у складі: головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Гуровій Л.Л.,

за участю позивача - не з "явилася,

за участю відповідачки - не з"явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха цивільну справу за позовом квачко ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вироком апеляційного суду Донецької області від 19.08.2013 року відповідачка визнана винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України та їй призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Злочин, у скоєнні якого визнано винною відповідачку, вона скоїла, в тому числі, відносно позивачки при наступних обставинах: ОСОБА_2, працюючи на посаді контролера виробничої одиниці ОКП « ДТКЕ» «Волновахаміжрайтепломережа» на ділянці смт.Володимирівка , отримала від позивачки протягом 2010 -2012 років 2327,57 гривень у рахунок оплати послуг за постачання теплової енергії квартири АДРЕСА_1, заздалегідь знала, що не буде перераховувати ці грошові кошти на поточний рахунок тепломережі і в подальшому використала гроші на власні потреби, чим вчинила шахрайство повторно у великих розмірах. В зв»язку з чим позивачка просить стягнути з відповідачки спричинену злочином матеріальну шкоду 2327,57 гривень.

В судове засідання позивачка не з"явилася, була належним чином повідомлена про дату та місце розгляду цивільної справи, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, на його задоволенні наполягала.

Відповідачка в судове засідання не з"явилася, була належним чином повідомлена про дату та місце розгляду цивільної справи, надала письмові заперечення проти задоволення позову, в яких позов визнала , але просила застосувати строк позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З вироку апеляційного суду Донецької області від 19.08.2013 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні шахрайства у великих розмірах повторно при наступних обставинах : ОСОБА_2, працюючи на посаді контролера виробничої одиниці ОКП « ДТКЕ» «Волновахаміжрайтепломережа» на ділянці смт.Володимирівка , отримала від позивачки ОСОБА_3 за період з 2010 року по 2012 рік 2327 гривень 57 копійок у рахунок оплати послуг за теплопостачання теплової енергії квартири АДРЕСА_1, заздалегідь знала, що не буде перераховувати ці грошові кошти на поточний рахунок тепломережі і в подальшому використала гроші на власні потреби. Призначено покарання за ч.3 ст. 190 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. Під час розгляду кримінальної справи потерпіла ОСОБА_3 цивільний позов не заявляла. Вирок набрав чинності.

На підставі ч. 1 ст.1166 ЦК України майнову шкоду, спричинену неправомірними діями або бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовує в повному обсязі особа, що її спричинила.

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні , що набрав законної сили, обов»язковий для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи , стосовно якої ухвалено вирок, з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вироком апеляційного суду Донецької області від 19.08.2013 року, який набрав чинності 19.08.2013 року, встановлено, що заволодіння грошовими коштами , в тому числі, і потерпілої ОСОБА_3 , в розмірі 2327 гривень 57 копійок шляхом шахрайства повторно у великих розмірах, скоїла відповідачка ОСОБА_2, що вона не заперечувала.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з цивільним позовом про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, вчиненим ОСОБА_2, в той час як факти її заподіяння мали місце в період 2010 року-2012 року . Про вчинення злочину щодо неї ОСОБА_3 дізналася в серпні 2012 року.

До того ж , ОСОБА_3 визнано потерпілою по кримінальній справі № 55-2012-01-304 постановою слідчого від 23.08.2012 року.

Таким чином, звернення позивачки 16 лютого 2016 року до суду з позовом про відшкодування шкоди , завданої злочином, відбулося поза межами трирічного строку позовної давності.

Згідно положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, з вимогами майнового характеру позивач звернувся у суд з позовом поза межами строку позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, зробленою до винесення ним рішення, є підставою до відмови у позові.

Під час розгляду справи судом відповідачкою ОСОБА_2 було заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про те, що позивачкою пропущений встановлений законодавством строк для звернення за захистом своїх прав та інтересів з причин, поважність яких з боку позивача, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, доведена не була. Тому, суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, застосувавши строк позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10,15,30,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя:

21.04.2016