Справа № 715/331/16-ц
Провадження № 2/715/233/16
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2016 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
Судді Цуркана В.В.
секретаря судового засідання Майщук С.В.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.08.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, згідно умов якого відповідач отримав у борг грошову позику в розмірі 100 000,00 доларів США і зобовязався повернути кошти по мірі можливості, про що свідчить написана ним особисто письмова розписка. На даний момент відповідач не вчиняє жодних дій, щодо часткового або повного розрахунку, уникає зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки, чим навмисно відтягує виконання своїх зобовязань. А тому, позивач просить стягнути з відповідача борг у розмірі 2 701 979,00 гривень та судові витрати по справі.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча в належному порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 08.08.2015 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли правовідносини на підставі договору позики.
Від імені ОСОБА_3, 08.08.2015 року було написано документ (розписку), згідно з яким останній взяв в борг у ОСОБА_2 100 000,00 доларів США, і зобов'язався повернути кошти по мірі можливості, при цьому оригінал розписки був оглянутий судом під час судового розгляду справи.
Позичальник свої зобов'язання не виконав і від повернення боргу ухиляється.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, про що також зазначив Верховний Суд України у своїй правовій позиції справа №6-63цс13 від 18.09.2013 року.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Статтею 192 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно довідки про курс валют Національного банку України від 17.02.2016 року, 1 долар США вартує 27,019798 гривень, а тому відповідно 100 000 Доларів США - 2 701 979 гривнеь.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню.
У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6890,00 гривень.
На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 530, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 169, 212 -215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 2 701 979 (два мільйона сімсот одна тисяча девятсот сімдесят девять) гривень, 00 копійок боргу, та судові витрати по справі у розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень, 00 копійок.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: