АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/615/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48,50 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

В обґрунтування свого позову зазначала, що з 30 січня 1989 року по 23 квітня 1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_8.

Після розпаду сім'ї та розірвання шлюбу донька залишилася проживати з нею.

Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки надавав шляхом сплати аліментів відповідно до рішення суду.

У 1996 році донька захворіла на психічне захворювання. У зв'язку з погіршенням стану її здоров'я в 2008 році вона була визнана інвалідом II групи дитинства. Але оскільки стан здоров'я дитини не покращувався, 28 березня 2013 року було надано висновок не тільки про те, що донька інвалід, а й про те, що вона потребує постійного стороннього догляду.

Крім того, згідно довідки МСЕК донька потребує спостереження у психіатра, проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапії і психокорекції.

Згідно рішення Уманського міськрайонного суду від 06 березня 2014 року донька визнана недієздатною.

Зазначала, що вона вимушена була залишити роботу та здійснювати догляд за донькою, а тому не може матеріально забезпечувати доньку на належному рівні.

Донька отримує пенсію в розмірі 949 гривень, а вона, як особа, що здійснює догляд за інвалідом отримує допомогу в розмірі 1218 гривень і їх місячний дохід становить 2167 гривень. Крім неї та доньки у складі сім'ї є ще її чоловік ОСОБА_9 та син ОСОБА_10, 2000 року народження. Середній дохід чоловіка становить 2062 гривні 60 копійок, а сукупний дохід сім'ї - 4229 гривень 60 копійок.

Звернення до суду про стягнення аліментів зумовлено тим, що донька, у зв'язку із тяжким захворюванням потребує постійного лікування та приймання медичних препаратів. Захворювання у доньки прогресує і вживання препаратів стає все в більших дозах, а відповідно і більші витрати на їх придбання. Коштів отриманих не вистачає навіть на придбання ліків, не кажучи про харчування, одяг та інші потреби.

Добровільно надавати таку допомогу на утримання повнолітньої доньки відповідач не бажає, тому вона звернулась за захистом її прав та інтересів до суду.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісячно на дитину відповідного віку.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 9 лютого 2015 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив рішення в апеляційному порядку.

Вважає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, та таким, що винесене з грубим порушенням норм процесуального права в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 повністю.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 30 липня 2015 року, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року залишене без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 30 липня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та стосуватися, зокрема, питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого Уманським міським відділом РАГС, батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, є: батьком - ОСОБА_6, матір'ю - ОСОБА_7 (а.с. 7).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 086519, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнана інвалідом II групи з дитинства (а.с. 9).

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 березня 2014 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнана недієздатною (а.с. 16).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 948348, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнана інвалідом II групи безтерміново. (а.с. 33)

Відповідно до довідки управління праці і соціального захисту населення, виданої 20 січня 2015 року №162, ОСОБА_7 отримує допомогу по догляду за інвалідом в розмірі 1218 гривень, щомісячно (а.с. 12).

Відповідно до довідки управління праці і соціального захисту населення, виданої 20 січня 2015 року, ОСОБА_8 отримує соціальну допомогу, як інвалід з дитинства в розмірі 949 гривень, щомісячно (а.с. 13).

Відповідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Так, батьки продовжують бути зобов'язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин:

1) дочка або син є непрацездатними;

2) непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги;

3) наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв'язку з інвалідністю. При цьому якщо особа, хоча і є інвалідом з дитинства, але отримала професію (наприклад, програміста) та самостійно заробляє гроші, вона не може вимагати утримання від своїх батьків.

Батьки не будуть зобов'язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання.

Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто, на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_1 відповідач з 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 (а.с. 28).

Від вказаного шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с. 28)

Згідно довідки Уманської філії Економіко - технологічного коледжу КІБіТ №113 від 17 березня 2015 року, ОСОБА_12 з 01 вересня 2014 року навчається на 1 курсі денної форми навчання Економіко - технологічного коледжу КІБіТ», навчання платне, стипендія не виплачується (а.с. 37).

Відповідач ОСОБА_6 пенсіонер та згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області за період з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року сума пенсії складає 11 433, 89 грн. (а.с. 41).

Крім того, згідно довідки Уманської міської лікарні ОСОБА_6 перебуває на амбулаторному лікуванні у невропатолога та ревматолога(а.с. 53)

Дружина відповідача ОСОБА_11, працює у відділенні поштового зв'язку та отримує заробітну плату, яка згідно довідки про доходи за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року становить 9355, 59 грн. (а.с. 35).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 03 лютого 2011 року та НОМЕР_4 від 08 липня 2008 року, ОСОБА_6 є власником двох земельних ділянок площею 2,3843 га та 2,36 га відповідно, що розташовані в адмінмежах Тауженської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області (а.с.63-64).

Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Гайворонському районі Кіровоградської області від 09 березня 2016 року №9-28-99.2-786/15-16, відомості щодо зареєстрованих договорів оренди за ОСОБА_6, згідно книг записів реєстрації державних актів про право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі, відсутні.

Відповідач ОСОБА_6 неодноразово зазначав, що у зв'язку із погіршенням здоров'я ніде не працює, тому крім пенсії, інших доходів немає та немає можливості надавати матеріальної допомоги своїй повнолітній дочці.

Таким чином, сукупний дохід сім'ї відповідача становить 3 420 грн. на трьох осіб.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину до 18 років з січня 2015 року становить 1286 грн., на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2015 рік - 1218 грн. Тобто, прожитковий мінімум на дитину до 18 років та на двох дорослих в сумі становить 3 722 грн., що перевищує сукупний дохід сім'ї відповідача.

Апелянт зазначав, що ОСОБА_7 теж має дві земельні ділянки, які вона здає в оренду та отримує орендну плату. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 не заперечувала про наявність у неї земельних ділянок.

Дійсно, ОСОБА_7 має у власності дві земельні ділянки (кадастрові номери НОМЕР_5 та НОМЕР_6), які вона здає в оренду ФГ «Гольма».

Згідно договору оренди земельної ділянки від 20 липня 2011 року, укладеного на 10 років, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки і дорівнює 1438,86 грн. Крім того, обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 03 вересня 2012 року, укладеного на 10 років, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки і дорівнює 2 526,28 грн., а обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації.

Отже, задовольняючи частково позов суд першої інстанції не врахував положень чинного законодавства, якими визначено обставини за яких можливе стягнення аліментів на повнолітніх дочку (сина) та порядок звернення з позовом про їх стягнення.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та вважав доведеними обставини, що мають значення для справи при фактичній їх відсутності, судова колегія уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до задоволення, а рішення суду до скасування, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :