Справа № 361/6602/14 Головуючий у І інстанції Телепенько А. П.
Провадження № 22-ц/780/1594/16 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 23 23.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Суханової Є.М., Данілова О.М.

Секретар - Бобко О.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області « Броваритепловодоенергія» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року по справі за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та підігріву води

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

Позивач Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області

« Броваритепловодоенергія» 18 серпня 2014 року звернувся в суд із зазначеним позовом про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання за період із 01 серпня 2009 року по 01 листопада 2012 року .

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач проживає за адресою : АДРЕСА_1 .

Між сторонами 23 липня 2004 року укладений договір № 12163/32817 про надання послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води .

Відповідач в добровільному порядку не виконує обов"язків щодо оплати наданих послуг , у зв»язку із чим виникла заборгованість в сумі 1 687.44 грн , яку вони просять стягнути із відповідача за період із 01 серпня 2009 року по 01 листопада 2012 року , а також вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову .

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року позов задоволено частково , Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість в сумі 1 529 ,82 грн , судовий збір в розмірі 365,40 грн . В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року рішення Апеляційного суду Київської області скасовано , справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції , в ухвалі зазначено ,що відмовляючи у застосуванні строків давності, який ОСОБА_2 просила застосовувати , апеляційний суд послався на те ,що перебіг позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості із оплати за житлово-комунальні послуги за період прострочення із 01 серпня 2009 року по 01 листопада 2012 року перервався здійсненням ОСОБА_2 платежів в оспорюваний період за надані їй послуги з централізованого опалення та підігріву води ,що свідчить про визнання нею боргу перед позивачем у значенні ст..264 ЦК України , і що такі висновки суду не є вірними, оскільки долучені до матеріалів справи квитанції про оплату ОСОБА_2 послуг з централізованого опалення та підігріву води містять конкретний календарний місяць ,за який вносилися поточні платежі , призначенням цих коштів ОСОБА_2 не вказувала як погашення боргу,що виник за попередні розрахункові періоди.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні вимоги КП « Броваритепловодоенергія» , суд першої інстанції виходив із того ,що відсутні докази порушення прав та інтересів позивача .

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи .

Відповідно до ст.20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» , споживач житлово-комунальних послуг зобов»язаний оплачувати надані йому послуги в строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги сплачується щомісячно, згідно затверджених в установленому порядку тарифів.

Як видно із матеріалів справи , відповідач проживає за адресою : АДРЕСА_1 .( а.с. 7)

Між ОСОБА_2 та КП « Броваритеплоиережа», правонаступником якого є « КП «Броваритепловодоенергія» 23 липня 2014 року укладений договір № 12163/32817 про надання послуг з опалення та водо нагрівання ( а.с. 8-9).

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_2 за період із серпня 2009 року по 01 листопада 2012 року складає 1 687,44 грн ( а.с. 10) .

Позивач 21 жовтня 2014 року подав заяву про застосування перебігу строків позовної давності , посилаючись на те , відповідач визнавала борг, сплачуючи кошти за квитанціями .( а.с. 32-34).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2013 року , яке набрало законної сили 30 квітня 2014 року , відмовлено у задоволенні позову КП «Броваритепловоденергія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та підігріву води за період із 01 листопада 2012 року по 01 червня 2013 року ( а.с. 38-41) . Вказаним рішенням встановлено , що ОСОБА_2 вносила платежі згідно квитанцій направлених їй позивачем , в який було чітко визначено місяць який необхідно внести оплату та сума. Договором , укладеним між сторонами про надання послу, не передбачено зарахування внесених платежів за конкретні місяці в рахунок інших платежів, зокрема в рахунок попередньої заборгованості.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події ,з. якою пов»язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила ( ч.1 ст. 261 ЦК України) .

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов , тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. За ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України , перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії ,що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»зку .

Згідно наданих ОСОБА_2 квитанцій про оплату послуг централізованого опалення та підігріву води ( а.с. 48-53,56) , відповідач своєчасно оплачувала послуги в період із серпня 2011 року по 01 листопада 2012 року за квитанціями встановленого зразка , наданими їй позивачем , без зазначення оплати боргу, тому посилання позивача про перебіг строку позовної давності в розумінні ст. 264 ЦК України є безпідставними. Крім того , як вже було встановлено рішенням суду , яке набрало законної сили, договором , укладеним між сторонами про надання послу, не передбачено зарахування внесених платежів за конкретні місяці в рахунок інших платежів, зокрема в рахунок попередньої заборгованості. Доказів ,що до договору внесені будь-які зміни чи доповнення , позивачем суду не надано .

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ОСОБА_2 ,до винесення судом перш інстанції рішення , подала заяву про застосування строків позовної давності ( а.с. 58) .

З урахуванням викладених обставин , колегія суддів приходить до висновку про застосування строків позовної давності , а відтак вирішенню підлягають вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за послуги із централізованого опалення та підігрів води із ОСОБА_2 за період із 18 серпня 2011 року по 01 листопада 2012 року .

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідачем ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції надано відомості щодо нарахування і сплати комунальних послуг абонента ЛС 32817 ( ОСОБА_2.) станом на 09 березня 2016 року , який сторонни визнали . ( а.с. 189-190) .

Із наданого розрахунку видно , що позивачем у 2011 році нараховано до сплати ОСОБА_2 1875 грн ,97 коп і фактично сплачено 1855 грн ,10 . Таким чином заборгованість ОСОБА_2 за 2011 рік складає 20 ,87 грн ( 1875 ,97 грн - 1855,10 грн = 20,97 грн), яка підлягає стягненню .

Крім того , за 2012 рік нараховано до сплати 2 068,87 грн , а сплачено ОСОБА_2 фактично 2 007,40 грн , тому заборгованість складає 61 ,38 грн ( 2 068,87 грн - 2 007,40 грн = 61,38 грн ) , яка також підлягає стягненню,.. Слід зазначити, що ОСОБА_2, вносила платежи щомісячно , за виключенням жовтня 2011 року , березня 2012 року відповідно до нарахувань позивача. .

Загальна сума заборгованості , яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь позивача складає 82 ,25 грн ( 20,87 + 61 ,38 = 82,25 ).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 12,20 грн .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги , та вимог заявлених в суді першої інстанції , колегія суддів вважає ,що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 315, 316, 319 ЦПК України , колегія суддів ,-

В и р і ш и л а

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області « Броваритепловодоенергія» - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та підігріву води - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» заборгованість за послуги централізованого опалення та підігріву води за період із 18 серпня 2011 року до 01 листопада 2012 року в розмірі 82,25 грн ( вісімдесят дві грн. 25 коп), судовий збір в розмірі 12,20 грн ( дванадцять грн. 20 коп).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді