Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

за участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Шевченківський відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання особи такою, що втратила права на користування житловим приміщенням,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, третя особа Шевченківський відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 втратившим право на користування житловим приміщенням а саме будинком №52-а на вул. Розточчя у м.Львові.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що згідно договору дарування 2/3 частин одноквартирного будинку від 15.01.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6-М.Ю. за №1-59 позивач ОСОБА_4 є власником будинку №52-а на вул.Розточчя у м.Львові. Відповідач є її колишнім чоловіком, з яким шлюб було розірвано 16.02.2015 року. ОСОБА_5 залишив сімю і покинув спільний будинок 16.12.2014 р. З цього часу він не проживає в буд.№52 «а» на вул. Розточчя у м. Львові та не несе витрат по його утриманню. Факт не проживання відповідача підтверджується актами ЛКП «Північне-411». Окрім цього позивач зазначає, що до того як позивач покинув спільне помешкання він на протязі останніх пяти років систематично зловживав алкоголем та порушував правила співжиття. З метою захисту своїх порушених прав вона була змушена звернутись з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 10.12.2014 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві.

Відповідач та його представник ОСОБА_3, який діє на підставі витягу з угоди про надання адвокатських послуг від 21.03.2016 р. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №000163 від 22.01.2015 р. проти задоволення позову заперечили, посилаючись на мотиви, зазначені в поданих до суду письмових запереченнях. Просили у задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи Шевченківського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відміткою в журналі вихідної кореспонденції суду, з врахуванням ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності, осіб які не зявились за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та представника відповідача, показання свідків, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягає до задоволення з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач згідно договору дарування 2/3 частин одноквартирного будинку від 15.01.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6-М.Ю. за №1-59 та свідоцтва № 50366 про право власності на будинок від 04.02.1997 року є власником будинку №52-а на вул.Розточчя у м.Львові (а.с.11,13).

З наданої позивачем довідки ЛКП «Північне-411» від 22.01.2015 року №52 вбачається, що загальна житлова площа буд. №52 «а» на вул. Розточчя у м.Львові складає 46.20 кв.м. і у ній з 15.04.2003 року як член сімї зареєстрований ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, колишній чоловік (а.с.10).

Згідно актів ЛКП «Північне-411» від 23.03.2015 р., 21.04.2015 р., 18.06.2015, 10.09.2015, 19.10.2015 р.,21.12.2015 р.,12.01.2016 р., 14.03.2016 р., 18.05.2015 р. та 01.02.2016 р., вбачається, що ОСОБА_5 в будинку №52 «а» за адресою вул. Розточчя у м.Львові не проживає (а.с. 6-9, 43-48).

Згідно показань у судовому засіданні позивача, відповідач на протязі останніх пяти років порушував правила співжиття, провокував скандали, конфлікти на ґрунті зловживання алкоголем.

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 вбачється, що позивач є її донькою, а відповідач колишнім зятем. У лютому 2015 року, коли сімя розпалася, вона пропонувала відповдіачу автомобіль на томість щоб останній виписався з будинку, але на це він не погодився. Додому почав приходити пізно, а тоі не ночував.За дітей не дбає, кошт на утримання будинку не надає. Останній раз прходив до дітей 18.12.2015 року. До будинку мав доступ до лютого 2015 року, а з березня не проживає. Але ще у червні 2015 року ночував у літній кухні. У березні мінає ріу як не проживає у будинку.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 є судідами позивача та повідомили, що ОСОБА_5 не бачать за місцем його проживання з березня 2015 року.

Свідок ОСОБА_11 повдомив, що ОСОБА_5 є його рідний брат та йому вдомо, що відповідач десь з березня не проживає з дружиною, але ще у серпні та вересні 2015 року він на прохання забирав його з адреси Розточчя, 52-а, оскільки його не впускали до будинку ночувати.

Свідок ОСОБА_12 будучи у суді показав, що один раз був з відповідачем за даною адресою, однак на подвіря не заходив, а був за огорожею.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або закон.

З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що з часу розірвання шлюбу, на час звернення позивачів до суду, не здобуто доказів, що відповідач повністю не проживав у будинку понад один рік.

Відповідно до ч.1 ст.11, ч.1 ст.60 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Між тим, позивачем не представлено і судом не здобутого жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_5 не проживає в будинку без поважних причин понад один рік

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає, що позивачами не доведено, обставин свого позову та як наслідок позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Шевченківський відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 втратившим право на користування житловими приміщеннями будинку № 52-а на вул.Розточчя у м.Львові відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_13