Ухвала

Іменем України

11 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Колодійчука В.М.,

ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 06 березня 2012 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу належної їй на праві власності земельної ділянки, площею 0,0306 га по АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що вона помилилася відносно природи цього договору, оскільки вважала, що передає відповідачу земельну ділянку у тимчасове користування, позивачка просила визнати зазначений вище договір купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0306 га по АДРЕСА_1, укладений 06 березня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, недійсним.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судове рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку, що підстав, передбачених ст. 229 ЦК України для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним немає. Позивач своїх вимог не довела, а це її процесуальний обов'язок (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

При цьому, оцінивши наявні докази, апеляційний суд правильно вказав у своєму рішенні, що позивачка вчинила дії саме на продаж земельної ділянки, оформивши для цього два державні акти на ці ділянки.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.М. Колодійчук

І.М.Фаловська