Єдиний унікальний номер 725/206/16-ц
Номер провадження 2/725/47/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Зитинюк К.А.

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про накладення стягнення на майно боржника, яке передане спадкоємцеві в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про накладення стягнення на майно боржника, яке передане спадкоємцеві в натурі.

Посилалася на те, що відповідач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3, яка в грудні 1993 року позичила в неї гроші в сумі 15 000 доларів США, та 2 000 доларів США позичила у свого діда ОСОБА_4

Крім того, вказує, що в зазначеній розписці ОСОБА_3 вказала, що поверне борги після того, коли повернеться із - за кордону за першою вимогою.

Зазначає, що виїжджаючи за кордон ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 мали у власності по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1, а 1/3 частина вказаної квартири належала на праві власності її (позивачки) покійному чоловікові - ОСОБА_5, який був татом ОСОБА_3

Вказує, що після виїзду за кордон місце перебування ОСОБА_3Н та ОСОБА_2 не було відомим, і в 2002 році Хотинським районним судом Чернівецької області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були визнані померлими.

Стверджує, що 27 лютого 1998 року помер ОСОБА_5, після смерті якого спадкоємцями за законом була вона, як дружина, його батько - ОСОБА_4, та донька - ОСОБА_3 Однак, 1/3 частину квартири, яка належала ОСОБА_5 своєчасно успадкувала лише вона (позивачка) і отримала свідоцтво на спадщину за законом.

Зазначає, що спадкове майно, яке належало на праві власності, як відповідачеві так і ОСОБА_3Н, а це по 1/3 частині квартири в м. Чернівці, у спадщину прийняв їх дід (прадід) - ОСОБА_4, про що отримав 28.12.2002 року свідоцтво про право на спадщину за законом, що зазначено у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, тобто, ОСОБА_4 прийняв у спадщину як 1/3 частину квартири, що належала відповідачу, так і 1/3 частину квартири, яка належала ОСОБА_3

Вказані 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 подарував їй (позивачці) по договору дарування від 23.06.2003 року. Таким чином вона стала власником всієї квартири АДРЕСА_1.

Вказує, що рішеннями Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 серпня 2010 року скасовано рішенням того ж суду про оголошення ОСОБА_2 померлим, а також стало відомо, що об'явився ОСОБА_2, як спадкоємець, який зазначав в позові, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця - мами та отримав 1/3 частку квартири у спадщину, яка належала спадкодавцю - позичальнику, але це юридично не оформив.

Стверджує, що Апеляційний суд Чернівецької області своїм рішенням від 26 березня 2015 року визнав недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, видані ОСОБА_4 Вказаним рішенням суду апеляційної інстанції визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 та з володіння ОСОБА_1 витребувано на користь ОСОБА_2 2/3 частини вказаної квартири.

Зазначає, що ухвалення апеляційним судом Чернівецької області рішення від 26.03.2015 року, яким визнано ОСОБА_2 спадкоємцем, є підставою для того, щоб він відповідав за боргами спадкодавця перед нею (позивачкою), як перед кредитором спадкодавця, так і перед спадкоємцем кредитора боржника.

На підставі вищевикладеного, згідно позовних вимог, просила суд накласти стягнення на майно, яке складається із 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, та яке було передане спадкоємцю ОСОБА_2 в натурі, як спадкове майно після смерті його мами ОСОБА_3, яка померла 22.09.2003 року в с Липиці, Серпуховського району, Московської області в рахунок її боргу перед ОСОБА_1, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Від представника відповідача до суду надійшли заперечення, в яких просила суд застосувати строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості.

Представник позивачки та позивачка в судовому засіданні позов підтримали, посилалися на доводи, викладені в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, посилались на доводи, викладені в запереченні. Просили суд застосувати строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Аль-Ахмаді Саєр, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 10 грудня 1993 року отримала в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 15 000 доларів США, та 2 000 доларів США позичила у ОСОБА_4, що підтверджується розпискою. /а.с. 140/.

Згідно висновку експерта № 14185 від 07 листопада 2014 року розписка датована 10.12.1993 від імені ОСОБА_3 не містить ознак «штучного старіння» записів та підпису. /Т.3 а.с.20-32 ц/с. № 725/2883/13-ц/.

В зазначеній розписці вказано, що повернення боргу відбудеться після повернеться ОСОБА_3 із - за кордону за першою вимогою.

Таким чином, суд вважає, що вказана розписка є належним та допустимим доказом отримання ОСОБА_3 10 грудня 1993 року у ОСОБА_1 грошей в сумі 15 000 доларів США, оскільки інше сторонами не доведено. При цьому суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Аль-Ахмаді Саєр, та вважає їх неналежним доказом, оскільки, як вказували безпосередньо самі свідки, вони знають лише про те, що станом на 1993 рік у родини ОСОБА_3 були борги і саме тому вони покинули територію України, і тільки на їх думку ОСОБА_3 не могла отримати в борг у ОСОБА_1 кошти в сумі 15 000 доларів США.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_2 належало на праві власності по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1, а 1/3 частина вказаної квартири належала на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло. /а.с. 8/.

Як вбачається з свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла 22.09.2003 року в с.Липіци Серпуховського району Московської області. /Т.2 а.с.16 ц/с. № 725/2883/13-ц/.

22.05.2013 року ОСОБА_2 звернувся до Першотравневого районного суд м.Чернівці з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна.

В позові ОСОБА_2 зазначає, що в 2010 році вперше відвідав Україну. В подальшому, як вказує ОСОБА_2, на початку 2013 року він дізнався, що 2/3 частки квартири АДРЕСА_1, які належали його покійній матері та йому (по 1/3 кожному) були успадковані ОСОБА_4, та в подальшому подаровані ним ОСОБА_1 хоча, на його думку, саме він є спадкоємцем своєї матері. /Т.1 а.с.4-7 ц/с. № 725/2883/13-ц/.

За змістом ч.ч. 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року) якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 22.03.2004 року, а тому до правовідносин щодо спадкування майна, на думку суду, слід застосовувати правила книги шостої ЦК України 2004 року.

Із матеріалів справи вбачається, що про спадкування майна ОСОБА_2 ОСОБА_1 дізналася 15.06.2013р. що підтверджується матеріалами ц/с. № 725/2883/13-ц / т.1 а.с. 39-41/.

Відповідно 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як вбачається з матеріалів /ц.с.725/3712/15 ц, а.с. 241-242/ ОСОБА_1, в межах шестимісячного терміну, за місцем проживання ОСОБА_2, 05.12.2013 року було надіслано претензію останньому про повернення боргу його матері (ОСОБА_3Н) як спадкоємцю ОСОБА_3

Проте, ОСОБА_2 дану претензію залишив поза увагою до даного періоду часу, та борг не повернув, що не спростовано сторонами справи в ході розгляду справи.

Таким чином, норми статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення вимог до спадкоємців позивачем дотримані. В звязку з чим, суд вважає недоведені твердження представника відповідача про сплив строку позовної давності.

В подальшому, рішенням Апеляційний суду Чернівецької області /ц/с. № 725/2883/13-ц/ від 26 березня 2015 року визнано недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, видані ОСОБА_4 та визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 та витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2/3 частини вказаної квартири. /а.с. 21-25/.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрував на своє ім'я 2/3 частин квартири на підставі рішення апеляційного суду Чернівецької області від 26.03.2015 року, тобто, став власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3Н, як боржнику, що вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.01.2016 року. /а.с. 29-32/.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_3 позивачу кошти за розпискою від 10.12.1993 року не повернула, а тому обов'язок щодо повернення зазначених коштів увійшов до складу спадщини.

Відповідно до ст.. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 отримала в борг у ОСОБА_1 15 000 дол. США, що еквівалентно 365700 грн. та борг нею не повернутий /а.с. 35/, а вартість спадкового майна (1/3 частина квартири), згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №266 від 13.04.2016 року, становить 327585,00 грн. /а.с. 98-113/, а також враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не повертає борг одноразовим платежем, суд вважає, що слід накласти стягнення на майно у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, яка передана ОСОБА_2

Крім того, суд вважає, що в задоволенні іншої частини позову слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тобто за змістом цієї норми кредитор спадкодавця має право на задоволення своїх вимог за рахунок спадкового майна шляхом звернення стягнення на це майно в установленому законом порядку, а не визнання за ним права власності на спадкове майно.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.526, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 61, 64, 79, 81, 83, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Накласти стягнення на успадковане ОСОБА_2 майно померлої ОСОБА_3, а саме: 1/3 частину квартири № 31 в жилому будинку за № 53 по вул..О. Кобилянської в рахунок погашення боргу померлої ОСОБА_3 перед ОСОБА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2737,92 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк