АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

секретар: Вівчарик Н.В.

з участю сторін: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа відділ освіти Вижницької РДА про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа відділ освіти Вижницької РДА про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 20 листопада 2015 року, в приміщенні школи під час уроку при словесній суперечці у присутності учнів, вчитель трудового навчання ОСОБА_3 вдарив її кулаком у сонячне сплетіння грудей. Від цього удару падаючи, вона схопилася дверей, а ОСОБА_3 навмисне зачинив їх, травмувавши при цьому запястя правої руки. Коли вона впала то вдарилася головою об бетонну підлогу, внаслідок чого отримала больовий шок і піднявшись до кабінету, втратила свідомість.

_________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 22ц/794/821/2016р. Головуючий у І інстанції: Мізюк В.М.

Категорія: 30 Суддя-доповідач: ОСОБА_6

Директором школи було викликано швидку, і в період з 21.11.2015 року по 02.12.2015 року знаходилася в медичному закладі на стаціонарному лікуванні в результаті чого вона понесла матеріальної шкоди на придбання медикаментів та оплати медичних послуг на суму 2084 гривні.

Вказує на те, що через неправомірні дії відповідача, вона отримала струс мозку, закриту черепно-мозкову травму, тілесні ушкодження, зокрема правої руки. Крім того, за весь час перебування на лікуванні та в наступний період, вона отримала фізичний біль, нервове потрясіння та моральні страждання. По даному факту побиття і нанесення їй тілесних ушкоджень, слідчим СВ Вижницького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області відкрито кримінальне провадження.

В уточнених позовних вимогах посилається на те, що відповідач допустив винні дії, що порушують основні моральні норми суспільства та суперечать змісту трудової функції і тим самим дискредитував свої службові виховні повноваження, допустив аморальний проступок який являється не сумісним із продовженням даної роботи.

Просила суд, вищезазначені неправомірні дії вчителя трудового навчання відповідача ОСОБА_3 визнати аморальним проступком і таким що не сумісний з продовженням даної роботи, а також стягнути з відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди, виходячи із 10-кратного розміру мінімальної зарплати у сумі 13780 гривень та 2911 гривень матеріальної шкоди.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 квітня 2016 року скасувати, оскільки вона ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку, про обґрунтування заподіяної їй шкоди виключно словами, оскільки в якості додаткових доказів було надано акт про нещасний випадок від 20.11.2015 року, висновок судово-медичної експертизи, акт про проведення службового розслідування, що є належними та допустимими доказами в підтвердження позовних вимог.

Крім того, вважає, що неналежне дослідження обставин справи привело до хибного висновку суду про не встановлення причинного звязку між діями відповідача та фактом спричинення їй тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, або зміни рішення, якщо неповно зясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правомірно встановив, що позивач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надала суду докази на підтвердження доводів позовних вимог, які б з достовірністю підтвердили заподіяння їй моральної та матеріальної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та зроблені у відповідності до норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 20 листопада 2015 року, під час уроку, в приміщенні Вашківецької ОСОБА_7 ступенів, відбулася словесна суперечка у присутності учнів школи між педагогом-організатором ОСОБА_1 та вчителем трудового навчання ОСОБА_3.

Згідно акту про проведення службового розслідування №1 від 02 грудня 2015 рою встановлено, що відповідач ОСОБА_3 випадково по необережності защемив руку ОСОБА_1 у дверях. По факту спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №60000585, внесеного де ЄРДР 21 листопада 2015 року за ст. 125 КК України. На даний час по вказаному кримінальному провадженню процесуальне рішення не прийняте.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що жодних доказів на підтвердження заподіяння ОСОБА_1 моральної та матеріальної шкоди не має,тому посилання апелянта на те, що нею надано всі необхідні документи, які повністю підтверджують заподіяння їй шкоди, не заслуговують на увагу, і спростовуються матеріалами справи, оскільки жодних належних доказів на підтвердження спричинення їй моральної та матеріальної шкоди, позивачем не надано.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана, а також вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що надані нею акт про нещасний випадок від 20.11.2015 року, висновок судово-медичної експертизи, акт про проведення службового розслідування, публікація в газеті «Молодий буковинець» є належними доказами вини ОСОБА_3, оскільки надані докази свідчать про наявність шкоди ОСОБА_1, але в свою чергу не підтверджують наявність причинного звязку між заподіяною шкодою ОСОБА_1 та діями відповідача ОСОБА_3.

Враховуючи вищенаведене, колегія судді приходить до висновку що в матеріалах справи відсутні докази, які б дали підставу для задоволення позову про стягнення моральної та матеріальної шкоди, оскільки відсутні необхідні факти та обставини, а саме наявність моральної шкоди, протиправна поведінка заподіювача, докази, на підставі яких можна зробити такі висновки, та причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями та шкодою. Обставини, викладені позивачем, не відповідають такими, що зумовлюють наявність усіх вищевказаних умов.

Оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що внаслідок дій відповідача їй була завдана шкода, та не доведена наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що у матеріалах справи відсутні підстави для задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з посиланням суду першої інстанції про відмову в позові , як передчасно поданому, оскільки відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваним прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, рішення суду про відмову в задоволені позовних вимог відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, однак підлягає зміні в частині виключенняз резолютивної частини рішення словосполучення «…як передчасно поданому».

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 квітня 2016 року, змінити, виключивши з резолютивної частини словосполучення «…як передчасно поданому».

В решті частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: