Справа № 462/8473/12 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/2344/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Берези В. І., Бойко С. М.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення частки в сплачених витратах на житлово-комунальні послуги та витратах на ремонт квартири, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 в порядку регресу витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 1899 грн. 76 коп. та компенсацію понесених витрат за встановлення газового та водяного лічильників у квартирі у розмірі 327 грн. 77 коп., а всього 2227 грн. 53 коп. Сттягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 в порядку регресу витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 2634 грн. 97 коп. та компенсацію понесених витрат за встановлення газового та водяного лічильників у квартирі у розмірі 655 грн. 55 коп., а всього 3290 грн. 52 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

У апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно не задоволив його вимог щодо компенсації вартості ремонту, оскільки ні водопостачання, ні газопостачання неможливі без прокладення труб, встановлення вентилів, змішувачів, муфт та іншого обладнання, що відноситься до проведення ремонтних робіт та яке безпосередньо встановлював позивач з відома та зі згодою відповідачів, а ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не подали до суду доказів на підтвердження того, що вони не погоджувались з проведенням ремонту квартири, чи з якістю проведеного ремонту. Вони також не зверталися до відповідних органів та служб зі скаргами на дії позивача щодо проведення ремонтних робіт. Відповідач ОСОБА_3 постійно проживає у квартирі, відповідач ОСОБА_4 регулярно відвідує дану квартиру, і як співвласники квартири відповідачі користуються покращеннями, здійсненими ним внаслідок проведеного ремонту. Крім того, суд стягнув з відповідачів компенсацію витрат за встановлення водяного та газового лічильників, що відноситься до витрат, пов»язаних з ремонтом квартири, а тому незрозумілим є висновок суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідачів компенсації вартості ремонтних робіт.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому відносини між самими співвласниками щодо володіння та користування зазначеним майном регулюються ст.369 ЦК України. Місце проживання власника на зміст права власності не впливає.

Згідно вимог ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, повязаними із спільним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов»язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Згідно ч. 1 ст.1158 ЦК України, якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення.

Порядок відшкодування витрат, понесених особою у зв»язку із вчиненням нею дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення врегульований положеннями ст.1160 ЦК України. Так згідно останньої, особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.

Судом встановлено, що двохкімнатна квартира №63 загальною площею 44,2 кв.м по вул. Патона, 34 у м. Львові належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_2, його батьку ОСОБА_3, сестрі ОСОБА_4 та її неповнолітньому сину ОСОБА_5 та що будинок за вказаною адресою перебуває на балансі ЛКП «Сигнівка» (а.с. 43, 165, том 1).

Відповідач ОСОБА_3 постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач ОСОБА_2 не проживає у цій квартирі з 2010 року, а відповідачка ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 не проживає в такій з 1999 року, що підтверджується актами ЛКП «Сигнівка» від 01.04.2015року, 25.03.2015року, 06.04.2011року (а.с.167, 168, 169, том 1) і актом ЛКП «Навколо базару» від 25.03.2015р. (а.с.166, том 1).

Судом встановлено, що в період 2009-2010 років з наміром проживати у квартирі ОСОБА_2 за власні кошти господарським способом проведено ремонтно-будівельні роботи в квартирі АДРЕСА_1, зокрема перенесено перегородку між кухнею і ванною кімнатою та перегородку між кімнатою і коридором, обличковано керамічною плиткою стіни і підлогу у ванній кімнаті та кухні, замінено вікна на пластикові склопакети, міжкімнатні двері та сантехнічне обладнання, засклено балкон, побілено стіни та стелі водоемульсійним пофарбуванням типу «сніжка», поцикльовано і полаковано паркет, а також ряд інших робіт, що стверджується показаннями сторін, показами свідків, висновком №1410 будівельно-технічної експертизи від 11.02.2015 року, зведеного кошторисного розрахунку вартості обєкта ремонту, кошторису на ремонтно-будівельні роботи, відомостей ресурсів та фототаблиць №№ 1, 2, 3, 4 (а.с. 105-108, 109, 110-113, 114-117, 118, 119, 120, 121).

Суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат понесених позивачем ОСОБА_2 на ремонт квартири, оскільки позивачем в обґрунтування позовних вимог не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність реальної загрози настання невигідних для нього чи відповідачів наслідків у разі не проведення ремонтних робіт у квартирі, а також доказів того, що ремонтно-будівельні роботи проведено за згодою всіх співвласників квартири. Належних доказів, які б підтверджували необхідність проведення відповідних ремонтних робіт не було подано ОСОБА_2 і в обгрунтування апеляційної скарги.

Щодо доводів позивача щодо того, що судом стягнуто з відповідачів в порядку регресу вартість встановлених у квартирі приладів обліку (лічильників), що відноситься до витрат, пов»язаних з ремонтом квартири, то як вбачається з матеріалів справи та підтвердила в засіданні колегії суддів Ветчиніна Н. Т., вона погодилася на відшкодування лише цих витрат.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 лютого 2016 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Береза В. І.

ОСОБА_6