Справа №463/779/16-ц
Провадження №4-с/463/20/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судового засідання Миличук У.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції,

в с т а н о в и в:

заявник звернулася до суду зі скаргою на дії Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, просить визнати дії останнього щодо проведення оцінки її майна незаконними, скасувати Звіт про оцінку вартості майна боржника ОСОБА_1, а саме: гаража по вул. Погулянка, 43 у м. Львові, зобовязати Личаківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції зняти арешт на її майно, а саме: гараж по вул. Погулянка, 43 у м. Львові.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до постанови Личаківського ВДВС ЛМУЮ №36086474 від 25 10.2013 року з пенсії заявника на користь ТзОВ ЕОС «Фінанс Україна» щомісячно стягуються кошти. Тому вважає, що накладення арешту на майно заявника свідчить про подвійне стягнення за один виконавчий лист.

Крім того, просить врахувати, що по виконавчих листах №2 -1409, виданим 13.12.2011 року на користь ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та №2 -1151/10, виданим 14.04.2011 року на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Личаківський ВДВС ЛМУЮ відповідно до ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» порушено строки проведення виконавчого провадження.

Тому вважає, що права заявника порушені. Додатково просить суд прийняти до уваги, що постанову про накладення арешту на гараж заявника остання не отримала, тому вважає дії Личаківського ВДВС ЛМУЮ неправомірними та незаконними.

Заявник та представник Личаківського ВДВС ЛМУЮ в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.386 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи, а тому справу слід розглянути за відсутності заявника та державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги суд встановив наступне.

Як вбачається з долученої заявником копії листа Личаківського ВДВС ЛМУЮ (а.с.3) на виконанні у Личаківському відділі ДВС Львівського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження №49858629 до складу якого входять 3 виконавчі провадження: ЄДРВП №47578929, №36086474, №30989891 з примусового виконання виконавчого листа №2-1312/2159 виданого 24.12.2012 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВЕОС Фінанс Україна 42351,75 грн.; виконавчого листа №2-1409 виданого 13.12.2011 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» 10287,62 грн.; виконавчого листа №2-1151/10 виданого 14.04.2011 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 36458,43 грн. заборгованості.

При цьому, з пенсії заявника проводяться стягнення на підставі, зокрема, постанови Личківського ВДВС ЛМУЮ №36086474, а також постанов Галицького ВДВС ЛМУЮ №40876509, Личаківського ВДВС ЛМУЮ №43618662, №48156800, що підтверджується копією листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.11.2015 (а.с.5), який подано заявником.

Як вбачається зі скарги ОСОБА_1, остання вважає, що накладення арешту на її майно гараж по вул. Погулянка, 43 у м. Львові та проведення оцінки його вартості свідчить про неправомірність дій Личківського ВДВС ЛМУЮ, оскільки на даний час вже проводиться стягнення з належних їй грошових коштів пенсії, тому вважає, що ще й накладення арешту на майно є безпідставним.

Разом з тим, відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Відповідно до ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Оскільки проведення оцінки майна заявника здійснено в межах наданих державному виконавцю повноважень, тому підстав для визнання таких дій Личківського ВДВС України незаконними немає.

Крім цього, відповідно до ч.ч.3, 4 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Таким чином, в судовому порядку сторони виконавчого провадження мають право оскаржити лише оцінку, визначену за результатами рецензування, оскільки, як вбачається з матеріалів скарги, Личаківським ВДВС ЛМУЮ заявнику скеровано звіт про оцінку її майна та роз'яснено право на оскарження такого в порядку, визначеному ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», однак ОСОБА_1 таким своїм правом не скористалася, державному виконавцю свого заперечення на результати визначення вартості чи оцінки майна не подала, тому підстави для скасування звіту про оцінку вартості майна відсутні.

Крім цього, оскільки з матеріалів скарги вбачається, що на виконанні у Личаківському відділі ДВС Львівського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження №49858629, на даний час таке не закінчено, ОСОБА_1 рішення згідно з виконавчими документами в повному обсязі не виконано, тому підстав зобовязати Личаківським ВДВС ЛМУЮ зняти арешт з майна заявника, суд не вбачає.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання заявника на подвійне стягнення за одним виконавчим листом, так як уже звертається стягнення на пенсію заявника, оскільки, відповідно до ч.5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що дії державного виконавця відповідають вимогам закону, такими не було порушено права чи свободи заявника, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, -

ухвалив:

в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Р.Я. Головатий