АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 674/1307/15-ц
Провадження № 22-ц/792/681/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Юзюка О.М.,

суддів: Ярмолюка О.І., Власенка О.В.,

секретар: Шевчук Ю.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-ц/792/681/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувшись до суду з означеним позовом посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2, який проживав у смт. Лисянці Черкаської області. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, житлового будинку та грошових вкладів. Вона являється спадкоємицею майна померлого за законом. У встановленому порядку прийняла спадщину, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але спадщину на житловий будинок та земельну ділянку під будинком не оформила у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно технічного паспорта будинок у с. Заставлі Дунаєвецького району зареєстрований станом на 1 січня 1988 року в сільській раді на праві власності на ОСОБА_2 На той час, згідно діючого законодавства, факт реєстрації будинку в сільській раді був достатньою підставою для підтвердження права власності, проте на сьогодні нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок вимагає витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Постановою від 28 липня 2015 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому просила визнати в порядку спадкування за законом право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами та на земельну ділянку під ним площею 0,20 га згідно

_______________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Артемчук В.М. Категорія № 39

Доповідач - Юзюк О.М.

державного акта, що належали померлому ОСОБА_2

Рішенням Дунаєвецького районного суду від 11 лютого 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням вказувала на невірне застосування норм матеріального право та порушення норм процесуального права, що дії нотаріуса ґрунтуються на законодавстві, тому просила рішення скасувати та задовольнити позов.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 49 Закону України „Про нотаріат" нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Частина 1 ст. 68 цього Закону передбачає, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Суд першої інстанції правильно визначивсь із правовідносинами по справі, повно, всебічно і об'єктивно дослідив докази і ухвалив законне та обґрунтоване рішення виходячи з того, що право власності на будинковолодіння ОСОБА_2 належно зареєстроване і підтверджене у відповідності до законодавства яке діяло на 1988 рік, тому вимога позовної заяви про визнання права власності на об'єкт спадкування з підстав відсутності правовстановлюючих документів не відповідає дійсним обставинам справи і закону.

Крім того, у змісті постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказано, що ОСОБА_1 надала в держнотконтору заяву від себе про видачу свідоцтва на спадщину на житловий будинок і земельну ділянку, копію свідоцтва про смерть, копію паспорта і номера, копію свідоцтва про народження.

Серед цих документів про надання свідоцтва про право особистої власності від 27.01.1988 року ОСОБА_2 на будинок у с. Заставлі який бажає успадкувати позивачка, не значиться (а. с. 11). Також таке відсутнє в копіях матеріалів спадкової справи (а. с. 42-69), які були надіслані райсуду.

Питання відсутності вулиці і номера будинку, про що зазначено в апеляційній скарзі, в свідоцтві про право власності 1988 року підлягає вирішенню в іншому порядку, а не шляхом обраним заявницею.

Доводи скарги не спростовують висновки місцевого суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дунаєвецького районного суду від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.М. Юзюк