Справа №345/861/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.04.2016 року м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Гавриленка В.Г.,
секретаря судового зсідання ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,
Представник позивач ОСОБА_5 звернувся в суд з вищезазначеною позовною заявою, стверджуючи, що 04.03.2004 року померла ОСОБА_6, бабуся позивача. На випадок смерті спадкодавець залишила заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла ОСОБА_7, тепер ОСОБА_2 позивачу по справі.
На час смерті спадкодавця позивач була неповнолітньою, тому в її інтересах матір ОСОБА_4 в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на незавершений будівництвом житловий будинок. Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, вона звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно та рішенням калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.08.2005 року за ОСОБА_8 було визнано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок в с. Сівка-Калуська Калуського району Івано-Франківської області.
Так як нещодавно позивачу стало відомо, що ОСОБА_9 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІФ-06 від 20.09.1996 року також належала земельна ділянка для будівництв та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,1556 га, яка розташована по вул. Квіткова, 4 в с.Сівка-Калуська Калуського району Івано-Франківської області. Тому ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку, однак отримала відмову в його видачі, оскільки спадкоємцем пропущено строк для прийняття спадщини, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, та виявлено розбіжність у прізвищі спадкодавця: «Кашубінська», «Кашубинська».
Оскільки позивач фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця, про що подала відповідну заяву, просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності за заповітом на вищезазначене спадкове майно.
У судове засідання представник позивача не зявився, однак подав письмову заяву про слухання справи у його та позивача відсутності, зазначивши, що позов підтримує, просить його задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Таким чином суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 04.03.2004 року померла ОСОБА_6 (а.с.8),
На випадок смерті спадкодавець залишила заповіт, посвідчений секретарем Сівко-Калуської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області 08 квітня 1999 року та зареєстровано в реєстрі № 6, яким все належне їй майно та майнові права заповіла ОСОБА_8 Даний заповіт не змінювався і не відмінявся (а.с. 11).
Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.08.2005 року позов ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, а саме на недобудований житловий будинок в с. Сівка-Калуська калуського району Івано-Франківської області, було задоволено та визнано за ОСОБА_8 право власності на нього.

На той час до спадкової мами не було включено земельну ділянку площею 0,1556 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована на території с. Сівка-Калуська Сівко-Калуської сільської ради, та належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІФ-06 від 20.09.1996 року (а.с. 10), оскільки, за твердженням, позивача їм не було відомо про існування даного майна.

Нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки згідно витягу управління Держгеокадастру у Калуському районі Івано-Франківської становить 39 574,60 грн. (а.с. 20). Кадастровий номер ділянки згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку :01:014:0185 (а.с. 17-19).

Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з «Сеньків» на «Висоцька», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9).

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак як вбачається з відповіді № 561/02-31 від 08.10.2015 року, наданої позивачу нотаріусом, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо у звязку з тим, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Крім того, існує розбіжність у прізвищі спадкодавця: «Кашубінська», «Кашубинська»(а.с. 5).

Суд приходить до висновку, що спадкодавець фактично прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та оформила права на спадкове майно, про існування якого їй було відомо.

Щодо наявних розбіжностей у прізвищі спадкодавця: «Кашубинська», «Кашубінська» суд вважає, що правовстановлюючі документи видавалися в різні часові періоди та різними посадовими особами, а при цьому була допущена помилка.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень п.1ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

П.1 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як передбачено ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

ОСОБА_6 призначила своїм спадкоємцем ОСОБА_8

Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Інших спадкоємців, які мають претензії до спадкового майна, зі слів позивача, немає.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216-1218,1221,1222,1225,1233-1235,1241, 1265, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6, померлої 04.03.2004 року, а саме на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1556 га га, що розташована на території с. Сівка-Калуська Сівко-Калуської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:014:0185 (Державний акт на право приватної власності на землю серія ІФ-06 від 20.09.1996 року).

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя