Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/639/16-ц
Номер провадження: 2/511/396/16
17 червня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Теренчук Ж. В.,
при секретарі Ніколас С.О.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не вказав, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень на позовну заяву до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, тобто про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином. (а.с.30,34).
В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.09.2015 року позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 11.08.2015 року до 07.08.2032 року, тобто до досягнення повноліття доньки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн, щомісячно, починаючи з 11.08.2015 року, тобто з дня звернення до суду, до досягнення донькою 3 років, тобто до 07.08.2017 року. Рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання.
Виконавчий лист №2/511/772/15 по примусовому стягненню аліментів з відповідача, виданий Роздільнянським районним судом Одеської області 18.09.2015 року перебував на виконанні у Відділі ДВС Роздільнянського МРУЮ в Одеській області, на теперішній час перебуває на виконанні в Приморському ВДВС Одеського МУЮ. (а.с12,25)
Із матеріалів справи та наданих суду довідок ВДВС Роздільнянського РУЮ та ВДВС Приморського МУЮ боржник ОСОБА_2 не сплачує аліменти на користь дитини та позивачки у встановленому рішенням суду розмірі та в установлені законом строки, в звязку з чим вникла заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 7835,15 грн.
Позивачка просить стягнути вказаний борг рішенням суду.
Однак аліменти на користь дитини та позивачки вже стягуються в примусовому порядку на підставі виконавчого листа та рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.09.2015 року, а тому повторне стягнення аліментів у виді заборгованості по аліментам на підставі рішення суду є незаконним.
Тому суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь заборгованості по аліментам за період з липня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 7835,15 грн задоволенню не підлягають, так як дані аліменти стягуються примусово на підставі рішення суду і повторне їх стягнення по вказаній справі недопустимо.
Далі судом встановлено, що аліменти відповідач аліменти ні на утримання дитини, ні на утримання дружини не сплачував взагалі.
Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Суд вважає, що в діях відповідача ОСОБА_2 наявна вина по несплаті аліментів за період з серпня 2015 року по березень 2016 року. Його вина підтверджується розрахунками заборгованості по аліментам державних виконавців про наявність зазначеної заборгованості.
Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Відповідно до ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.
Порядок нарахування пені проводиться судом з урахуванням правової позиції Верховного суду України по даній категорії справ, висловленій в постанові від 01.07.2015 року по справі №6-94цс15.
Так суд вказав, що з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не виплачено. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Суд вважає, що розрахунок пені, наданий по справі позивачем суперечить правовій позиції Верховного суду України зазначеній в постанові від 01.07.2015 року по справі №6-94цс15, а тому виконаний неправильно.
Крім цього, при визначенні розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, необхідно враховувати , що відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.09.2015 року аліменти на користь позивача на її утримання та на утримання дитини стягуються з відповідача починаючи з 11 серпня 2015 року, а не з липня 2015 року, як про це вказано в позові та розрахунках заборгованості ВДВС.
Таким чином, пеня по аліментах, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 має розраховуватись наступним чином:
- серпень 2015 року неустойка (пеня) 228,70 грн (несплачена сума аліментів 487,75 грн+169,35 грн х1% х 31 (кількість днів);
-вересень 2015 року неустойка (пеня) 291 грн (несплачена сума аліментів 720 грн+250 грн х1% х 30 (кількість днів);
-жовтень 2015 року неустойка (пеня) 300,70 грн (несплачена сума аліментів 720 грн+250 грн х1% х 31 (кількість днів);
-листопад 2015 року неустойка (пеня) 291 грн (несплачена сума аліментів 720 грн+250 грн х1% х 30 (кількість днів);
- грудень 2015 року неустойка (пеня) 300,70 грн (несплачена сума аліментів 720 грн+250 грн х1% х 31 (кількість днів);
- січень 2016 року неустойка (пеня) 350,45 грн (несплачена сума аліментів 880,50 грн+250 грн х1% х 31 (кількість днів);
- лютий 2016 року неустойка (пеня) 327,84 грн (несплачена сума аліментів 880,50 грн+250 грн х1% х 29 (кількість днів);
- березень 2016 року неустойка (пеня) 350,45 грн (несплачена сума аліментів 880,50 грн+250 грн х1% х 31 (кількість днів);
Таким чином, сума пені за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача співмірна з розміром заборгованості по аліментах і складає 2440,74 грн. Підстав для зменшення розміру пені судом не встановлено при розгляді даної справи.
Тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів належить задовольнити частково, та стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з серпня 2015 року по 01.04.2016 року в сумі 2440,84 грн.
Також, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий в розмірі 551,20 грн.
На підставі ст.ст.75,180,194,196 СК України, ст.74 Закону України Про виконавче провадження, керуючись ст.ст. 10,11, 79, 84, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК Українисуд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на своє утримання на період до досягнення дитиною трирічного віку на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.09.2015 року, за період з 11.08.2015 року по 01.04.2016 року в сумі 2440,84 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ж. В. Теренчук