Справа № 473/1286/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"21" квітня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Вострікової Л.В.,

при секретарі - Козаченко О.І.,

за участю:

адвоката: ОСОБА_1,

позивачки - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вознесенськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сімєю понад пять років, визнання права на спадкування за законом разом зі спадкодавцем першої черги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту постійного проживання однією сімєю понад пять років, визнання права на спадкування за законом разом зі спадкодавцем першої черги, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_4, з травня 2007 почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу у його будинку по вул. Мирній, 19 в м. Вознесенськ Миколаївської області. Протягом вище вказаного часу вони вели спільне господарство, користувались речами один одного, доглядали будинок, тримали худобу. У вищевказаному будинку позивачка разом із ОСОБА_4 провели ремонтні роботи, підключили постачання природного газу, облаштували опалення. Ці роботи були оплачені коштами позивачки, які вона виручила від продажу власної квартири № 5 у будинку № 13 розташованого по вул.Кірова в м. Вознесенськ Миколаївської області.

У лютому 2013 року співмешканець ОСОБА_2 - ОСОБА_4 захворів та потребував постійної сторонньої допомоги. Позивачка доглядала його до смерті.

16.08.2015 року ОСОБА_4 помер. За особистого сприяння ОСОБА_2 було організовано його поховання та інші заходи, які зумовлені смертю людини.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до якої входить нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 19 в м. Вознесенськ Миколаївської області та земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,34 га, розташованих в межах Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

Спадкодавець ОСОБА_4 є рідним батьком відповідачки ОСОБА_3, яка згідно зі ст.1261 ЦК України належить до першої черги спадкоємців за законом.

У зв'язку з тим, що позивачка не перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 та не являлась спадкодавцю кровним родичем, вона позбавлена можливості успадкувати майно за вище вказаною адресою, а відтак змушена звернутись до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання однією сімєю зі спадкодавцем понад пять років, визнання права на спадкування за законом разом зі спадкодавцем першої черги.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вищеназвану вимогу, про що дали відповідні пояснення.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Свої заперечення виклала в письмовому вигляді та додала до справи.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачки, свідків та дослідивши письмові докази по справі суд прийшов до висновку про задоволення вимог ОСОБА_2 з таких підстав.

В силу ст.256 ч.1 п.5 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка та спадкодавець, з травня 2007 р. почали проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу у його будинку по вул. Мирній, 19 в м. Вознесенськ Миколаївської області так як свою квартиру №5 по вул. Кірова в м. Вознесенськ Миколаївської області вона продала. За виручені від продажу квартири кошти провели в будинок воду, газ. Протягом вище вказаного часу вони вели спільне господарство, користувались речами один одного, доглядали будинок, тримали худобу.

У лютому 2013 року співмешканець ОСОБА_2 - ОСОБА_4 захворів та потребував постійної сторонньої допомоги. Позивачка доглядала за ним до його смерті.

16.08.2015 року ОСОБА_4 помер. За особистого сприяння ОСОБА_2 було організовано його поховання та інші заходи, які зумовлені смертю людини.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до якої входить нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 19 в м. Вознесенськ Миколаївської області та земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,34 га, розташованих в межах Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

Спадкодавець ОСОБА_4 є рідним батьком відповідачки ОСОБА_3, яка згідно зі ст.1261 ЦК України належить до першої черги спадкоємців за законом.

У зв'язку з тим, що позивачка не перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 та не являлась спадкодавцю кровним родичем, вона позбавлена можливості успадкувати майно за вище вказаною адресою, а тому змушена звертатись до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання однією сімєю зі спадкодавцем понад пять років та визнання права на спадкування за законом разом зі спадкодавцем першої черги.

Так, копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_4 підтверджується, що він він помер 16.08.2015 року в м.Вознесенськ Миколаївської області (а.с.7).

Копія будинкової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджує факт проживання разом із померлим ОСОБА_4 позивачки більше п*яти років. Теж саме підтверджує довідка квартального комітету від 04.04.2016 року (а.с.4-6,27).

Положенням п.2 ст. 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного судочинства зокрема є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Суди як органи державної влади зобов'язані своєчасно й дієво захищати ці права та свободи шляхом розгляду зокрема і цивільних справ.

Положеннями ст.1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" ,при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Таким чином, вищевказане свідчить про те, що основною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є наявність взаємних прав та обов'язків, а також систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили вищевикладені обставини пояснюючи, що позивачка ОСОБА_2 дійсно постійно проживала однією сім"єю без реєстрації шлюбу із спадкодавцем ОСОБА_4 понад 5 років, до його смерті 16.08.2015 року, систематично вела з ним спільне господарство, тобто приймала участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Здійснювала догляд за ним під час його хвороби та вела господарство. За власні кошти його поховала.

Суд визнає покази свідків достовірними, оскільки вони постійно проживають по сусідству з сім*єю ОСОБА_4.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно мешкав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо в строк, передбачений ст.1270 ЦК України, він не заявить про відмову від спадщини. Позивачка стверджує, що нею не було вчинено жодних дій, які б об'єктивно свідчили про її відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані; на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження і необхідно встановити факт, що позивачка ОСОБА_2 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім"єю за вищеназваною адресою, тобто, не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини, як це і передбачено положеннями ст.1264 ЦК України та ст.256 ч.1 п.5 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сімєю понад пять років, визнання права на спадкування за законом разом зі спадкодавцем першої черги - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, проживала із ОСОБА_4, однією сімєю без реєстрації шлюбу понад пять років з травня 2007 року до часу відкриття спадщини 16.08.2015 року.

Визнати ОСОБА_2 спадкоємицею четвертої черги за законом та змінити черговість одержання права спадкування, визнавши за нею право спадкування разом зі спадкоємицею першої черги ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: Л.В. ВОСТРІКОВА