Номер провадження: 22-ц/785/3070/16
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) санаторій Сонячний (м. Одеса)», Міністерства охорони здоров'я України про визнання незаконним та скасування наказу про введення в дію нового штатного розпису,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) санаторій Сонячний (м. Одеса)», Міністерства охорони здоров'я України про визнання незаконним та скасування наказу про введення в дію нового штатного розпису відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) санаторій Сонячний (м. Одеса)» Міністерства охорони здоров'я України від 30.06.2015 року №29-адм «Про введення в дію нового штатного розпису».

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим в повній мірі, виходячи з того, що суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 , однак шляхом помилкового мотивування.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи , згідно яких позивач працював на посаді молодшої медичної сестри по супроводу хворих в установі у відповідача з 19.06.2009р. по 25.08.2015р.

Головним лікарем Санаторію 30.06.2015р. видано Наказ №29 адм. «Про введення в дію нового штатного розпису», згідно якого з 1.07.2015р. виведено посаду молодшої медичної сестри по супроводу хворих в зв'язку з тим, що потреба в посаді молодшої медичної сестри по супроводу хворих відпала у зв'язку з відсутністю хворих, які потребують супроводу, що було підтверджено самим позивачем, оскільки лежачих хворих в санаторії з 2009 року було всього 2 особи.

Наказом головного лікаря Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) санаторій Сонячний (м. Одеса)» Міністерства охорони здоров'я України (далі Санаторій) від 25.08.2015 року №177-к молодшу медичну сестру по супроводу хворих ОСОБА_2 звільнено з 25.08.2015 року з роботи з підстав, визначених у п.1ч.1 ст.40 КЗпП України скороченням штату - з виплатою вихідної допомоги.

Відмовляючи повністю у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, позивач вибрав неналежний по суті спосіб захисту свого права.

Однак, колегія не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, до якого суд прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи; відшкодування; майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу; влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Крім того, судом не враховано, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Обґрунтовуючи свої заявлені вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про введення в дію нового штатного розпису, позивач зазначив, що такий спосіб захисту прав ним обраний з метою визнання в подальшому незаконним його звільнення , що являється, також, доводами апеляційної скарги, в якій наголошено, що скасування наказу про введення в дію нового штатного розпису буде підставою для скасування за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.12.2015 року, яке було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від14.01.2016 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) санаторій Сонячний (м. Одеса)», ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Тому, з урахуванням вищенаведених норм матеріального та процесуального права , колегія вважає, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону.

При цьому , колегія , дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно рішення Київського районного суду Одеської області від 02.12.2015 року, яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.01.2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) санаторій Сонячний (м. Одеса)», ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди було відмовлено.

Відповідно до розділу 6 Статуту ДЗ «ССС Сонячнмй (м. Одеса) МОЗ України керівником санаторію є головний лікар, який здійснює керівництво санаторієм на засадах єдиноначальності. При здійсненні діяльності санаторію головний лікар забезпечує, зокрема, розробку структури та штатного розпису санаторію та подає їх на затвердження до МОЗ. Головний лікар приймає на роботу та звільняє з роботи працівників санаторію, згідно з законодавством України.

У травні 2014 року МОЗ надало роз'яснення щодо застосування норм наказу від 23.02.2000 року №33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я» при формуванні штатних розписів у закладах охорони здоров'я. У листі МОЗ зазначає, що згідно з пунктом 2 наказу, керівники закладів охорони здоров'я у разі виробничої необхідності мають право змінювати штати окремих структурних підрозділів або вводити посади, не передбачені штатними нормативами для даного закладу, за рахунок посад інших структурних підрозділів в межах фонду оплати праці, доведеного лімітними довідками на відповідний період. Заміна посад працівників може здійснюватись лише в межах однієї категорії медичного (лікарі, середній медичний персонал, молодший медичний персонал), фармацевтичного персоналу, адміністративно-управлінського, крім заступників керівників,та господарсько-обслуговуючого персоналу.

В 2015 році в санаторії «Сонячний» мало місце скорочення штату, в тому числі і молодшого медичного персоналу, рішення про скорочення прийняте уповноваженою на те особою - головним лікарем санаторію, це рішення затверджене заступником міністра МОЗ. Звільнення позивача з посади молодшої медичної сестри по супроводу хворих адміністрацією санаторію виконано з дотримання вимог діючого законодавства (позивач про звільнення був письмово попереджений, позивачу були запропоновані вакантні посади) і з урахуванням заяв самого позивача від 06.07.2015 року і від 17.07.2015 року.

Ст. 40 Кодексу законів про працю передбачено розірвання власником або уповноваженим ним органом трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його чинності у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників. Скорочення чисельності працівників являє собою зменшення кількості працівників, скорочення штатів - зменшення кількості посад, які передбачені штатним розкладом.

Відповідно до статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

ДЗ «ССС «Сонячний» МОЗ України - є некомерційним державним закладом, створеним органом державної виконавчої влади, а саме Міністерством охорони здоров'я України. Вказані обставини підтверджуються статутом закладу.

В коментарі до ГК України вказано: «кожне підприємство, з урахуванням волі власника, виходячи з належного підприємству майна, вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, штатний розпис і чисельність працівників»,

Відповідно до Державного класифікатора України «Державний класифікатор управлінської документації» ДК 010-98 штатний розпис є організаційно-розпорядчим документом, що використовується для вирішення організаційно-розпорядчих завдань управління.

Штатний розпис ДЗ «ССС «Сонячний» МОЗ України затверджено заступником міністра, а спірний наказ про введення в дію штатного розпису - документ для службового користування, обумовлений організаційно-розпорядчими потребами закладу, які визначені Міністерством шляхом затвердження штату.

Отже, визначення організаційної структури та штатного розпису належить до виключної компетенції власника, якого неможливо зобов'язати в судовому порядку змінити або скасувати свій штат або організаційну структуру, про що наголошує практика ВАСУ і ВСУ.

Крім того, скасування внутрішнього наказу про введення в дію штатного розпису, який також є організаційно розпорядчим документом для службового користування, - призведе до повної дестабілізації державного закладу, оскільки визнання його незаконним (неправомірним) має правові наслідки від моменту винесення цього наказу, потягнувши за собою відсторонення від роботи усіх осіб, посади яких введено та відповідні правові наслідки для осіб посади яких виведено

Більш того, з вересня 2015 року діє інший штатний розпис, затверджений 30.09.2015 року заступником міністра та введений в дію новим наказом від 30.10.2015 року про введення в дію штатного розпису.

З урахування вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у позивача правових підстав для оскарження наказу про введення в дію штатного розпису.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому, колегія вважає що рішення суду підлягає зміні в частині мотивування , а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) санаторій Сонячний (м. Одеса)», Міністерства охорони здоров'я України про визнання незаконним та скасування наказу про введення в дію нового штатного розпису слід відмовити з підстав викладених в цьому рішенні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задоволити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року - змінити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) санаторій Сонячний (м. Одеса)», Міністерства охорони здоров'я України про визнання незаконним та скасування наказу про введення в дію нового штатного розпису - відмовити з підстав викладених в цьому рішенні.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

С.О. Погорєлова