АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/1674/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія: встановлення фактів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2016р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Пшенічної Л.В., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та виключення майна із спадкового, зміна черговості,

в с т а н о в и л а :

18 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю, виключення майна із спадкового та зміну черговості.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначала, що на протязі 13 років проживала однією сімєю, як дружина та чоловік, з ОСОБА_6, за його місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі №1. Як подружжя вони мали взаємні права та обовязки, спільний сімейний бюджет та вели спільне господарство. За час проживання за спільні кошти ними було придбано автомобіль та предмети домашньої обстановки та вжитку, які вони вважали спільним майном.

04.05.2015 року ОСОБА_6 помер та після його смерті відкрилась спадщина, позивачка вважає себе спадкоємицею 4-ї черги за законом, оскільки проживала однією сімєю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У звязку з чим просила суд встановити факт проживання однією сімєю з ОСОБА_6 з 2003 року по час його смерті 04.05.2015 року та визнати за нею право на частку спільного сумісно - набутого майна, а саме: автомобіль «Кіа Sportage», 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1; телевізор «Ekenberg», модель Е32Q868A; конвектор «ЕІесіг», модель ЕСН/R1500ML; мікрохвильову піч, пилосос, предмети домашньої обстановки та вжитку та виключити це майно із спадкового, визнати за нею, спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6 у першій черзі.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання суду першої інстанції не зявились, просили слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник проти позову також заперечували, вважали його необґрунтованим та просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне зясування судом істотних для справи обставин, порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судовим рішенням, 04.05.2015 року помер ОСОБА_6, після його смерті відкрилась спадщина.

ОСОБА_7 №40696673 від 17.06.2015 року про реєстрацію у Спадковому реєстрі, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.06.2015 року проведена реєстрація спадкової справи за номером у Спадковому реєстрі 57583663, спадкодавець ОСОБА_6, померлий 04.05.2015 року (а.с.135).

За правилами ст.ст. 1258, 1261, 1264 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю на менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч.2 ст.1259 ЦК України).

За положеннями ч.ч.1-2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.21 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадкування осіб, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкоємцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вимоги ОСОБА_2, зокрема, стосуються встановлення факту родинних відносин з померлим ОСОБА_6

За п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності факту родинних відносин між спадкодавцем та позивачами та відсутності у звязку з цим підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки і не дістали обєктивного підтвердження.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.С. Кіпенко

Судді Л.В. Пшенічна

ОСОБА_9