Справа № 713/619/16-ц
Провадження №2/713/309/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2, звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача ОСОБА_3 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області.

Посилається на те, що 09.08.2006 року померла її матір ОСОБА_4. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в с.Виженка по вул.Велика Виженка, 381, Вижницького району Чернівецької області. Крім неї спадкоємцем першої черги була дочка померлої ОСОБА_5, яка 16.06.2007 року померла.

Зазначила, що вона прийняла спадщину на прізвище «Іванова», перебуваючи в шлюбі, 20.05.2015 року змінила прізвище на «Чепіль». Спадкове нерухоме майно складається з житлового будинку та сараю на який виготовлено технічний паспорт 24.02.2016 року, КП «Вижницьке РБТІ», грошова вартість майна становить 35684,00 грн. Таким чином, із-за відсутності правовстановлюючих документів вона немає можливості оформити свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належним до нього надвірною господарською спорудою під літ. «Б», що розташований в с.Виженка, вул.Велика Виженка, 381, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 09.08.2006 року ОСОБА_4.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

Суд, заслухавши представника позивачки ОСОБА_1, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 09.08.2006 року померла матір позивачки ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №022593, виданого 10.08.2006 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №10, копією свідоцтва про народження, Серія І-БК №052146, виданого 22.04.2002 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №09, копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, №7 від 14.05.2015 року, копією свідоцтва про зміну імені,Є Серія І-МИ №009690, виданого 20.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького РУЮ у Чернівецькій області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Виженка по вул.Велика Виженка, 381, Вижницького району Чернівецької області.

З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок в с.Виженка по вул.Велика Виженка, 381, Вижницького району Чернівецької області, вартістю 35684,00 грн.

З довідки ОСОБА_3 сільської ради №361 від 01.03.2016 року вбачається, що померла ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за місцем постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1989 року по день смерті. Даний будинок був придбаний спадкодавцем у ОСОБА_6, але свідоцтво про право власності на даний будинок не отримала. Спадкоємцями першої черги по закону є ОСОБА_5, яка померла 16.06.2007 року, ОСОБА_2.

Судом також встановлено, що крім позивачки спадкоємцями першої черги за законом є дочка померлої ОСОБА_5, яка померла 16.06.2007 року, та мати ОСОБА_7, які відмовились від спадщини на користь позивачки. Інших спадкоємців, та осіб які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №36/2007 року.

Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ст.1275 ч.2. ч.3 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

З матеріалів спадкової справи №36/2007 року вбачається, що ОСОБА_8 від імені та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса Вижницької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачкою ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється, побудований до 1992 року.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необовязковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст.27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН - НОМЕР_1), право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належним до нього надвірною господарською спорудою під літ. «Б», що розташований в с.Виженка, вул.Велика Виженка, 381, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 09.08.2006 року ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич