Справа №592/184/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 22-ц/788/803/16 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною ОСОБА_3

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2016 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови та акту державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Мікулінцевої Вікторії Миколаївни про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу,

в с т а н о в и л а:

11 січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, мотивуючи її вимоги, уточнивши їх 4 лютого 2016 року, тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у справі №1806/2-525/11 про стягнення на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором з нього стягнуто суму заборгованості та звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1

Відділом ДВС Сумського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки, здійснено оцінку майна - належної йому на праві приватної власності зазначеної квартири, яку планувалось продати в рахунок погашення заборгованості за валютними кредитами перед АТ «Укргазбанк». Квартира неодноразово виставлялася на торги.

Державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Мікулінцевою В.М. 14 грудня 2015 року було прийнято постанову про передачу майна стягувачу, якою предмет іпотеки в рахунок погашення боргу переданий ПАТ АБ «Укргазбанк».

Зазначену постанову вважав неправомірною, прийнятою при перевищенні повноважень та такою, що не відповідає законодавству України, посилаючись на те, що відповідно до порядку примусового стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на кошти боржника, які перебувають на рахунках, потім звертається стягнення на рухоме майно, а за його відсутності звертається стягнення на об'єкти нерухомості. Перш ніж звертати стягнення на предмет іпотеки для задоволення грошових вимог стягувача-іпотекодержателя, державний виконавець повинен пересвідчитись у відсутності у боржника коштів чи іншого рухомого майна для погашення заборгованості.

Інше майно, зокрема, автотранспортні засоби, у нього також було арештоване та вилучене, проте його реалізація з невідомих причин не відбувається, з приводу чого він звертався до відділу ДВС з листом, відповідь на який не отримав.

Зазначав, що норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення заборгованості на користь іпотекодержателя за умови відсутності у боржника будь- якого іншого майна, на яке можливо першочергово звернути стягнення, наявності заборгованості виключно перед іпотекодержателем та дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Посилаючись на те, що відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в обов'язковому порядку зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, вказував, що судом у резолютивній частині рішення не було зазначено повного опису квартири, зазначено, що вона двокімнатна та її адресу.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 25 жовтня 2013 року, якою державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Колос Р.В. було відкрите виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки, також відсутній опис заставного майна, на яке звертається стягнення, зазначено - звернути стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Мікулінцевою В.М. в оскаржуваних постанові та акті про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 грудня 2015 року предмет іпотеки описаний - трикімнатна квартира, загальною площею 68,60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1

Вважав, що у державного виконавця не було правових підстав для передачі предмету іпотеки стягувачу, оскільки провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі. У справі №1806/2-525/11 в резолютивній частині рішення вказано, що стягнення звертається на двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Оскільки ним було здійснено добудову квартири, внаслідок чого були змінені її технічні характеристики - збільшена площа та здійснені перепланування, то, відповідно, опис об'єкта іпотеки змінився та не відповідає вказаному в рішенні та виконавчому листі.

Незважаючи на приписи діючого законодавства України, державним виконавцем була винесена постанова про передачу майна стягувачу, правових підстав для винесення якої не існувало, тому вважав, що мало місце перевищення повноважень державним виконавцем та порушення прав боржника.

Просив визнати неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Мікулінцевої В.М., які полягають у винесенні постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 грудня 2015 року та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 грудня 2015 року при примусовому виконанні виконавчого провадження за виконавчим листом №1806/2- 525 від 21 липня 2011 року; скасувати зазначені постанову та акт державного виконавця від 14 грудня 2015 року (а.с. 2-4, 24-25).

11 січня 2016 року ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив поновити строк на подання скарги на дії державного виконавця, мотивуючи її тим, що винесені державним виконавцем Мікулінцевою В.М. 14 грудня 2015 року постанова про передачу майна стягувачу та акт на його адресу не надсилались, оскільки були надіслані за іншою адресою - АДРЕСА_2 а отримав він їх лише 08 січня 2016 року від своїх родичів, які проживають за вищевказаною адресою, що унеможливило оскарження її в строк, передбачений ч. 1 ст. 385 ЦПК України (а.с.14).

4 лютого 2016 року ОСОБА_3 подав до суду уточнену скаргу, зазначивши орган ДВС - Зарічний відділ ДВС Сумського міського управління юстиції, створений в результаті реорганізації відділу ДВС Сумського міського управління юстиції (а.с. 24 - 25).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови та акту державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Мікулінцевої В.М. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на обставини, викладені в скарзі на дії державного виконавця, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати та визнати неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Мікулінцевої В.М., які полягають у винесенні постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 грудня 2015 року та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 грудня 2015 року при примусовому виконні виконавчого провадження за виконавчим листом № 1806/2-525 від 21 липня 2011 року, скасувати зазначені постанову і акт.

Зазначає, що суд не врахував, що при ухваленні рішення у справі судом у резолютивній частині не було зазначено повного опису квартири, зазначено, що вона двокімнатна та вказана її адреса. У постанові про відкриття виконавчого провадження від 25 жовтня 2013 року, якою державним виконавцем відділу ДВС Сумського місього управління юстиції Колос Р.В. було відкрите виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки, також відсутній опис заставного майна, на яке звертається стягнення, зазначено - звернути стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Мікулінцевою В.М. в оскаржуваній постанові та акті про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 грудня 2015 року предмет іпотеки описаний як трикімнатна квартира, загальною площею 68,60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1.

Вважає, що у державного виконавця не було правових підстав для передачі предмету іпотеки стягувачу, оскільки у справі №1806/2-525/11 у резолютивній частині рішення вказано, що стягнення звертається на двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки він здійснив добудову квартири, внаслідок чого були змінені її технічні характеристики - збільшена площа та здійснені перепланування, опис об'єкта іпотеки змінився та не відповідає вказаному в рішенні та у виконавчому листі.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, виконавчого провадження та інвентаризаційної справи, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що, відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, а тому посилання заявника на те, що ним було здійснено добудову квартири №15, внаслідок чого були змінені її технічні характеристики - збільшена площа та здійснені перепланування, є безпідставними, оскільки іпотека поширюється на добудовану частину об'єкта нерухомості, який є предметом іпотеки.

Такий висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2011 року у справі №1806/2-525/11 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк»в особі Сумської філії АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Сумської філії АБ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 344-РБФ від 24 грудня 2007 року в сумі 125 841,01 доларів США, що на день ухвалення рішення становить 1 002 952,85 гр., заборгованість по пені 145 813,67 гр., а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на двокімнатну квартиру № 12 і двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_3 (а.с. 5).

25 жовтня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Колосом Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №1806/2-525, виданого 21 липня 2011 року, про звернення стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 в сумі 125 841,01 долара США та 145 813, 67 гр. на користь стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с. 9).

5 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до державного виконавця з заявами про те, що він отримав лист відділу ДВС про здійснення оцінки майна - належної йому квартири, яку планується продати в рахунок погашення заборгованості за валютними кредитами перед АТ «Укргазбанк» та просив закрити виконавче провадження з посиланням на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» , а також посилався на те, що в червні 2013 року накладено арешт на належний йому автомобіль та інше майно, що в ньому знаходилось, яке було передане на зберігання представнику ТОВ «Укрспецторг груп», просив надати відомості про його оцінку, чи виставлялось воно на торги, вжиття заходів щодо примусової реалізації майна, надати можливість його огляду (а.с. 10 - 13).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Мікулінцевої В.М. від 14 грудня 2015 року, затвердженою начальником відділу ДВС Сумського міського управління юстиції, передано в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 перед банком майно: трикімнатну квартиру, загальною площею 68,60 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрована за боржником, за початковою вартістю 773 400 грн., що належить ОСОБА_3 (а.с.18).

14 грудня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Мікулінцевою В.М. складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу з посиланням на те, що при примусовому виконанні виконавчого провадження за виконавчим листом № 1806/2-525 від 21 липня 2011 року, виданим Ковпаківським районним судом м. Суми, державним виконавцем актом опису і арешту майна боржника від 27 листопада 2013 року описане належне боржнику ОСОБА_3 нерухоме майно - трикімнатну квартиру загальною площею 68,6 кв. м за адресою АДРЕСА_1 що зареєстрована за боржником. Згідно звіту з оцінки майна НС 22/4-15 від 8 травня 2015 року, початкова вартість описаного майна становить 773400 гр.

Зазначено, що, відповідно до положень Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/6, відділом передано на реалізацію вказане майно до ДП «Інформаційний центр», згідно повідомлення якого електронні торги 21 серпня 2015 року по лоту № 87399 не відбулись, про що системою сформовано протокол № 110577 від 21 серпня 2015 року.

Державним виконавцем проведено уцінку майна, про що повідомлено ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, згідно повідомлення якого електронні торги 1 жовтня 2015 року по лоту № 96544 не відбулись, про що системою сформовано протокол № 118544 від 1 жовтня 2015 року. Державним виконавцем проведено другу уцінку майна, про що повідомлено ДП «Інформаційний центр». Електронні торги 19 листопада 2015 року по лоту № 107202 не відбулись, про що системою сформовано протокол № 128922 від 19 листопада 2015 року. 2 грудня 2015 року державним виконавцем відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» направлено стягувачу - ПАТ АБ «Укргазбанк» лист з пропозицією вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, і стягувач подав 3 грудня 2015 року заяву про залишення за собою нереалізованого майна - квартири за адресою АДРЕСА_1 за початковою ціною 773400 гр.

Державний виконавець зазначив, що квартира за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2006 року, підлягає передачі ПАТ АБ «Укргазбанк» за ціною 773 400 гр. без ПДВ в рахунок часткового погашення заборгованості згідно виконавчого документа (а.с. 6-8).

28 грудня 2015 року банку видане нотаріально посвідчене свідоцтво про право власності № 2162 на квартиру за вказаною адресою, загальною площею 68, 6 кв. м, житловою площею 56, 5 кв. м, яка складається з трьох житлових кімнат, вартістю 773 400 кв. м, зареєстроване його право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесені відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію припинення обтяження, яке було внесене у вказаний реєстр на підставі договору іпотеки від 24 грудня 2007 року.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 технічного паспорту на вказану квартиру, складеного 15 грудня 2011 року (а.с. 41-42), в складі квартири ОСОБА_3, яка є предметом іпотеки, зазначені самочинно зведені площі під час нового будівництва та під час переобладнання.

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати його, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. ст. 24, 30 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження було надано строк для добровільного виконання рішення - сім днів після відкриття виконавчого провадження, однак у завзначений строк боржник добровільно борг не сплатив.

Відповідно до ст. ст. 52, 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя; примусове звернення сгягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч.8).

Відповідно до ч. ч. 6, 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізоване на прилюдних торгах, аукціоні або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна.

Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початовій вартості майна, за якою воно передавалось на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Для передачі майна на реалізацію державним виконавцем складається акт опису та арешту майна боржника і залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для оцінки майна.

Реалізація предмета іпотеки здійснюється спеціалізованою торгівельною організацією у населеному пункті за місцем його розташування, а якщо предмет іпотеки перебуває за межами населеного пункту, його реалізація здійснюється у найближчому населеному пункті або районному центрі на території, на яку поширюються повноваження відділу ДВС, на виконанні якого перебуває рішення суду, або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави.

Пунктом 1.2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15 липня 1999 року № 42/5, передбачено, що реалізація арештованого майна здійснюється державним виконавцем шляхом його продажу на аукціоні.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Порядок підготовки та проведення прилюдних торгів врегульовано статтями 43 - 45 Закону України «Про іпотеку», згідно яких, зокрема, за результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в ньому в обов'язковому порядку зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя; примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Посилання боржника на те, що норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки, в ході примусового виконання рішень судів про стягнення заборгованості на користь іпотекодержателя, за умови відсутності у боржника будь- якого іншого майна, на яке можливо першочергово звернути стягнення, наявності заборгованості виключно перед іпотекодержателем та дотримання порядку реалізації майна визначеного Законом України «Про іпотеку» не спростовують висновків суду, оскільки в даному випадку державний виконавець виконував рішення саме про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на зазначене не ґрунтуються на вимогах закону доводи скарги про те, що, зокрема, перш ніж звертати стягнення на предмет іпотеки для задоволення грошових вимог стягувача -іпотекодержателя, державний виконавець повинен пересвідчитись у відсутності у боржника коштів чи іншого рухомого майна для погашення заборгованості, оскільки інше майно, зокрема, автотранспортні засоби, у нього також були арештовані та вилучені, проте його реалізація з невідомих йому причин не відбувається.

Посилання в скарзі на не зазначення в рішенні суду повного опису іпотечного майна, також не спростовують висновків суду, оскільки рішення набрало законної сили і, відповідно до ст. 14 ЦПК України та ст. 124 Конституції України, є обов'язковим до виконання, а та обставина, що стягувачу - банку для погашення заборгованості за кредитним договором передана саме та квартира, яка є предметом іпотеки за іпотечним договором, сумнівів не викликає.

ОСОБА_3 не надав доказів тому, в чому полягає порушення його прав та інтересів як боржника за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду, тією обставиною, що стягувачу передана квартира - предмет іпотеки, яку він добудував та переобладнав після укладення договору іпотеки, яким було заборонено здійснювати вказані дії без згоди іпотекодержателя, штучно створивши, на його думку, перешкоду для виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2016 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Витщого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -