Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарях - Шабатин Н.А., Ковальчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Форвей» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 13.07.2015 року Подільським районним судом м.Києва було ухвалено рішення про поновлення її на посаді заступника директора в ТОВ «Форвей» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Відповідно до рішення суду позивачка з»явилась на своє робоче місце на наступний день 14.07.2015 року, проте її не було допущено до виконання обов»язків і до робочого місця.

15.07.2015 року позивачка була змушена звернутися до виконавчої служби для відкриття виконавчого провадження.

17.07.2015 року позивачка відправила на адресу підприємства листи з заявою про поновлення на роботі та з копією рішення суду, проте відповідач відмовився отримувати такі листи. В той же час виконавча служба направила в ТОВ «Форвей» лист про добровільне виконання рішення суду в частині поновлення позивачки на роботі.

25.08.2015 року позивачка отримала від відповідача лист- вимогу з»явитися на робоче місце не пізніше наступного дня після отримання такого листа. Таким чином, позивачку було поновлено на роботі лише 25 серпня 2015 року, про що є наказ.

Позивачка вважає, що відповідачу було відомо про необхідність виконання рішення суду про поновлення її на роботі з 13.07.2015 року, проте рішення не було допущено до негайного виконання, а відповідний наказ про поновлення на роботі був виданий лише 25.08.2015 року.

Оскільки наказ про поновлення її на роботі було видано 25.08.2015 року, просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв»язку з невиконанням відповідачем рішення суду в період з 14.07.2015 року по 25.08.2015 року в сумі 27 994,68 грн..

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що відповідач допустив виконання рішення Подільського районного суду м.Києва від 13.07.2015 року № 758/148/15-ц виключно у відповідності до норм чинного законодавства, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 з 18.02.2013 року працювала в ТОВ «Форвей» на посаді заступника директора.

31.03.2015 року позивачку було звільнено з посади заступника директора у зв»язку зі скороченням штату працівників.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року було поновлено позивачку на посаді заступника директора ТОВ «Форвей» та стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду ( а.с. 5-11).

Як зазначає позивачка, 14 липня 2015 року, на наступний день після проголошення рішення, вона з»явилась на своє робоче місце, однак не була допущена до виконання обов»язків і до робочого місця, тому 15 липня 2015 року вона звернулась до виконавчої служби для відкриття виконавчого провадження, згідно рішення суду про негайне поновлення її на роботі.

16 липня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену на підставі виконавчого листа № 758/5148/15-ц від 13.07.2015 року, виданого Подільським районним судом м.Києва та направлено товариству з обмеженою відповідальністю «Форвей» для виконання ( а.с.96- 97).

Як вбачається з копії наказу від 11 серпня 2015 року № 78-К/тр на виконання рішення Подільського районного суду м.Києва від 13.07.2015 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора товариства з обмеженою відповідальністю «Форвей» з 31 березня 2015 року з посадовим окладом згідно штатного розпису ( а.с.79).

Листом № 1/11-08-2015 від 11.08.2015 року відповідач направив до ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві копію наказу про поновлення на роботі та просив закінчити виконавче провадження. Вказаний лист було отримано виконавчою службою 12.08.2015 року ( а.с.99).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 13.07.2015 року встановлено, що середньоденна заробітна плата становить 999 гривень 81 копійку (а.с. 5-9 -копія рішення).

Відповідно до вимог ч.5 ст.235 КЗпП України та ст.367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно.

Позивачці ОСОБА_1 видано виконавчий лист про поновлення на роботі 13.07.2015 року.

Як зазначає позивачка, заява про примусове виконання рішення про поновлення на роботі була подана нею до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 15.07.2015 року.

16.07.2015 року було відкрито виконавче провадження, постанова про відкриття виконавчого провадження в цей же день надіслана боржнику.

У пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що стосовно до правил ст.24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Положенням ст.236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Рішення суду від 13.07.2015 року в частині поновлення позивача на роботі було виконано 11.08.2015 року.

Оскільки виконавчий документ був поданий на виконання 15.07.2015 року, затримка виконання рішення суду має місце з 16.07.2015 року по 11.08.2015 року.

Отже, за затримку виконання рішення з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за період з 16.07.2015 року по 11.08.2015 року, що становить 18 996 гривень 39 копійок (19 робочих днів х 999,81 грн. = 18 996,39 грн.).

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

На підставі наведеного, ст.ст.235, 236 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Форвей» ( ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення в сумі 18 996, 39 гривень ( вісімнадцять тисяч дев»ятсот дев»яності шість гривень тридцять дев»ять копійок).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Форвей» ( ) на користь держави судовий збір в сумі 487,2 грн. ( чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна