Справа № 540/232/16-ц
Номер провадження 2/540/91/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Ряднини В.М.,

за участю секретаря Сизоненко Н.М.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

у лютому 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03.08.2007р. між ним та відповідачем був укладений кредитний договір за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач в порушення умов договору не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору і на даний час продовжує ухилятися від виконання зобовязань, а тому станом на 31.12.2015р. має заборгованість. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в розмірі 29410,94 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 29.02.2016 року визнано обовязкову явку представника позивача по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Але представник відповідача в судове засідання так і не зявився.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та надав письмові заперечення в яких вказав, що у розрахунку заборгованості позивач вказує про сплату ОСОБА_3 28.05.2013 року платежу у розмірі 757,84 грн., проте такого платежу остання не здійснювала.Крім того він звернувся до суду з клопотанням про зобов»язання позивача надання ним письмових доказів щодо вищевказаної проплати від 28.05.2013 року, на суму 757,84 гривні, днак на вимогу суду представник позивача не надав до позовної заяви жодних доказів походження вищезазначеного платежу.Також представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовою заявою про відмову в задоволенні позову у зв»язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 серпня 2007 року між сторонами по справі укладено кредитний договір.

За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% річних. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, що є невідємною частиною договору передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобовязань у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобовязання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобовязання не виконав.

Станом на 31 грудня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем по кредиту становить 4985,83 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 22548,40 грн.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

На підставі наведених норм та згідно п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 1376,71 грн. (процентна складова).

Вирішуючи питання про застосування позовної давності при розгляді справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Пунктом 1 частини 2 ст.258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 03.08.2007 року останній платіж відповідача за кредитом було здійснено 28 травня 2013 року. Представником відповідача ОСОБА_1 було заявлено клопотання про витребування доказів у позивача, а саме: оригінал квитанції про сплату 28.05.2013 року ОСОБА_3 на рахунок позивача коштів в сумі 757,84 грн. в рахунок погашення кредиту.

31.03.2016 року ухвалою Машівського районного суду Полтавської області клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.

Позивач вищезазначену ухвалу не виконав та не надав оригіналу квитанції про сплату 28.05.2013 року ОСОБА_3 на рахунок позивача коштів в сумі 757,84 грн. в рахунок погашення кредиту.

Тому, останній платіж відповідача за кредитом, який свідчить про фактичне визнання ним боргу, було здійснено 09 липня 2009 року, саме з цієї дати перебіг терміну позовної давності розпочався заново та на час звернення позивача з позовом до суду 05 лютого 2016 року - сплинув (а.с.4-5).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 необхідно відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд Полтавської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :