Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

"29" червня 2016 р. 145/792/16-ц

2/145/484/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

Позивач звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 23 грудня 2015 року між ним та ОСОБА_3 в простій письмовій формі було укладено договір міни, відповідно до якого він поміняв належну йому на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серія та номер: 19988097 від 03 квітня 2014 року земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,4585 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Довгополівської сільської ради, Тиврівського району, Вінницької області, на земельну ділянку кадастровий НОМЕР_2 площею 3,8255 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Довгополівської сільської ради, Тиврівського району, Вінницької області.

На виконання умов даного договору він передав відповідачеві оригінал Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серія та номер: 19988097 від 03 квітня 2014 року який посвідчує його право власності на земельну ділянку на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, а вона в свою чергу передала йому оригінал державного акту НОМЕР_3, яким посвідчувалося її право на земельну ділянку на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Вони також домовилися оформити договір міни змельних ділянок у встановленому законодавством нотаріальному порядку пізніше, однак від оформлення необхідних документів відповідач ухилився.

На неодноразові прохання належним чином оформити договір міни відповідач під різними приводами відмовляє, мотивуючи це або відсутністю у неї коштів, або браком часу чи неможливістю з'явитись до нотаріуса у зв'язку з хворобою, зайнятістю тощо.

Внаслідок цього він не має можливості зареєструвати земельну ділянку за собою та розпоряджатись нею.

Так як вони з Відповідачем домовилися щодо усіх істотних умов договору міни земельних ділянок, що підтверджується зокрема договором від 23.12.2015 року, укладеним в простій письмовій формі та відбулося повне його виконання, виникла потреба просити суд визначити зазначений договір дійсним.

Обмінювані земельні ділянки є тотожними по вартості, цільове призначення їх є однаковим, обидві земельні ділянки розташовані на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

На дану земельну ділянку площею 3,8255га заборони немає.

На підставі викладеного вважає, що він правомірно набув право власності на спірну земельну ділянку внаслідок обставин, з якими закон пов'язує настання цивільно-правових наслідків.

Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_2 розміром 3,8255 га, нормативно- грошовою оцінкою 84756 грн. 31коп., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві, пояснила, що визивач з відповідачем уклали договір добровільно, тепер відповідач веде себе не серйозно, передача актів і земельних ділянок пройшла, а оформити в нотаріуса позивач не може, але ОСОБА_3 уникає зустрічі і не з'являється в нотаріат та суд.

Відповідач ОСОБА_3 двічі 07.06.2016 р., 29.06.2016 р. в судові засідання не з'явилась, хоч про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується розписками про вручення рекомендованих повідолмлень. Заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 81 Земельного Кодексу України передбачено що громадяни України можуть набувати права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором міни. До кола прав власників земельних ділянок за ч. 1 ст. 90 Земельного Кодексу України входить продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її у спадщину. Громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, успадкування, укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог ЗК України, як то передбачено ст. 131 ЗК України. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються, угоди повинні містити назву сторін; вид угоди; предмет угоди; документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням; зобов'язання сторін. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки вважаються укладеними з дня їх нотаріального посвідчення, як передбачено ст. 132 ЗК України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, права власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно пункту 15 Перехід положень Земельного кодексу України до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилученню (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього кодексу.

Таким чином, відповідно до ст. 131 та п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, дозволено обмін земельної ділянки на іншу земельну ділянку.

При цьому, відповідно до роз'яснень Держкомзему України, викладених в листі № 14-20-11/4411 від 02.09.2002 р., договір міни земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, іншого товарного сільськогосподарського виробництва можливий лише за умови їх обміну на тотожні земельні ділянки.

23 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір міни (а.с. 14), відповідно до якого він поміняв належну йому на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серія та номер: 19988097 від 03 квітня 2014 року земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,4585 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Довгополівської сільської ради, Тиврівського району, Вінницької області, на земельну ділянку кадастровий НОМЕР_2 площею 3,8255 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Довгополівської сільської ради, Тиврівського району, Вінницької області.

На виконання умов даного договору він передав відповідачеві оригінал Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серія та номер: 19988097 від 03 квітня 2014 року який посвідчує його право власності на земельну ділянку на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, а вона в свою чергу передала йому оригінал державного акту НОМЕР_3, яким посвідчувалося її право на земельну ділянку на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Належним чином оформити договір міни відповідач відмовляється.

Внаслідок цього позивач не має можливості зареєструвати земельну ділянку за собою та розпоряджатись нею.

Обмінювані земельні ділянки є тотожними по вартості, їх нормативно-грошова оцінка становить по 84756 грн. 31 коп. кожної, що стверджується витягами відділу Держземагенства у Тиврівському районі Вінницької області, цільове призначення їх є однаковим - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, обидві земельні ділянки розташовані на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с. 11,12).

Згідно витягів з Державного земельного кадасту про земельні ділянки № НВ-016 від 06.05.2016 року на дані земельні ділянки площею 3,8255га та 3,4585 заборони немає (а.с. 5-10).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ч.2 ст. 220, ч.І ст.328, ч.3 ст. 334, ст. 715 ЦК України, ст. ст. 81, 90, 131, 132 ЗК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_2 розміром 3,8255 га, нормативно- грошовою оцінкою 84756 грн. 31коп., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом десяти діб з дня отримання копії рішення.

В разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя Мазурчак А. Г.