РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № № 643/17210/15-ц,

Провадження № 2/643/1023/16

14.03.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ференчук О.В.,

при секретарі - Петрової О.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності за кожним по 1/3 частині житлового будинку в порядку спадкування за заповітом та аналювання реєстрації за померлою права власності на будинок у зв'язку з його відсутністю. В обґрунтування позову посилаються на те, що 18 вересня 2010 року померла ОСОБА_5. За життя 29 липня 2003 року ОСОБА_5 було складено заповіт, яким вона все належне майно заповіла ім. Вони звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але при оформленні спадщини було встановлено, що будинок літ. "Б-1", який входить до складу домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Новохарківська, 12 в м. Харкові, 1/9 частин якого належали ОСОБА_5 на підставі Договору купілі-продажу від 18.05.1978 року, знесений.

Таким чином вони вимушені були звернутися до суду із зазначеним позовом за захистом своїх прав.

Крім того, ОСОБА_2 , що в зазначеному заповіті його прізвище помилково вказано як „Сімоненко", а в паспорті та в інших документах - „Сімонєнко". Тому просить суд встановити факт належності йому зазначеного Заповіту.

Позивачі в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримали повністю, просили його задовольнити, справу розглянути за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, відповідно до наданій заяві не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглядати справу за її відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Частина 1 п.6 ст. 256 ЦПК України передбачає розгляд судом справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з даними, які зазначені в паспорті чи свідоцтві про народження.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2010 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 278851, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції (а.с.7).

29 липня 2003 року ОСОБА_5 було складено заповіт, яким вона все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_6 і рівних частинах кожному (а.с.6).

Суд, дослідивши копію паспорта та копію ідентифікаційного номера ОСОБА_2, приходить до висновку, що він отримав заповіт, в якому помилково вказано його прізвище як «Сімоненко».

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з 2/3 частин домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Новохарківська, 12.

Згідно довідки КП «Харківське Міське Бюро технічної інвентаризації» житловий будинок № 12 з надвірними будівлями по вул. Новохарківська в м. Харкові належить на праві власності ОСОБА_7 - 6/36 часток, ОСОБА_8 - 1/6 частина та ОСОБА_5 - 2/3 частини Крім того, зазначено, що будинок літ. "Б-1" - знесений (а.с.8).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як встановлено судом та підтверджується документально власниками частин домоволодіння № 12 по вул. Новохарківська в м. Харків є ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Згідно довідки КП «ХМБТІ» від 25 травня 2015 року будинок літ. "Б-1" - знесений (а.с.8).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 349 ЦК України, право власності на майно дійсно припиняється в разі його знищення.

У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦК України, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Позивачами у справі зазначений позов пред'явлений до ОСОБА_3, яка не є стороною зазначених спірних правовідносин в цій частині, а тому є неналежним відповідачем у справі.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позивачами було вибрано не той спосіб захисту своїх прав та інтересів

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити частково.

Встановити, що заповіт, складений 29 липня 2003 року ОСОБА_5, померлої 18 вересня 2010 року в м. Харкові на імя ОСОБА_6, в дійсності сквладений на імя ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину домоволодіння № 12 по вул. Новохарківській в м. Харкові у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 18 вересня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину домоволодіння № 12 по вул. Новохарківській в м. Харкові у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 18 вересня 2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Ференчук