АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9311/15-ц 22-ц/774/654/К/16
Справа № 212/9311/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/654/К/16 Тимошенко Т.І.
Категорія - 34 (ІІІ) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар - Маслова К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 травня 2015 приблизно о 08 годині 20 хвилин відповідач ОСОБА_5, керував належним йому автомобілем «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Десантній зі сторони вулиці Електрозаводської в напрямку дамби КРЕС здійснюючи перевезення пасажирів по міському маршруту № 242, перед нерегульованим пішохідним переходом не витримав безпечної швидкості та безпечної дистанції, допустив наїзд на нерухомий автомобіль «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_7

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, пасажира автобуса «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1, було травмовано та згідно висновку судово-медичного експерта № 1448 від 21 липня 2015 року їй були спричинені тілесні ушкодження: синець обличчя; перелом лівої величної кістки зі зміщенням уламків з переходом на стійку гайморової пазухи; перелом кісток спинки носу. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_5 було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У зв'язку із зазначеною дорожньо-транспортною пригодою, позивачу ОСОБА_3 було спричинено моральну шкоду, оскільки вона опинилась в медичному закладі, де у зв'язку з тілесними ушкодженнями, проходила лікування у вигляді оперативного втручання та зазнала фізичних страждань, що були спричинені їй внаслідок тілесних ушкоджень.

Спричинення тілесних ушкоджень потягло моральні страждання, які випливали з фізичних, оскільки ОСОБА_3 до кінця лікування мала терпіти нестерпний біль. Також їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді викривлення носової перегородки та асиметрії обличчя, що її молоду дівчину, спотворює. Такі тілесні ушкодження, виправлення яких в подальшому потребує оперативного втручання, до теперішнього часу спричиняють їй душевні страждання. Вона стала соромиться свого обличчя та уникати спілкування з однолітками.

Через гострий нестерпний біль, який позивач відчувала на протягом довгого часу свого лікування та через вади свого обличчя, що були спричинені в результаті ДТП, що сталось з вини відповідача, ОСОБА_3 переносить тяжкі душевні переживання, у зв'язку з чим їй рекомендовано звернутися за психологічною допомогою до психіатра.

Завдану внаслідок ДТП моральну шкоду позивач оцінює в 100000 грн. та вважає, що дана сума є справедливою.

Також, у зв'язку з ДТП ОСОБА_3 була завдана майнова шкода, оскільки позивач була змушена звернутись до адвоката та понести витрати на оплату його роботи у сумі 5000 грн.

За таких обставин, уточнивши позовні вимоги в останній редакції від 02 лютого 2016 року, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди - 100000 грн. та витрати за надану правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди - 20000 грн. В іншій частині вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрат за надану правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким зменшити розмір стягнутого з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди.

Зокрема, апелянт посилається на те, що позивачем не доведено визначену нею суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн.

Також, відповідач вказує, що він та його представник наполягали на тому, щоб позивач ОСОБА_3 особисто прийшла в судове засідання і показала їм та суду спотворене, асиметричне обличчя, однак позивач в судові засідання так і не з'явилась.

В довідках з комерційних медичних закладів, які були надані свідком ОСОБА_9, відсутні будь-які посилання на те, що у позивача ОСОБА_3 виявлена асиметрія обличчя після отриманої травми.

ОСОБА_5 зазначає, що фактичного підтвердження фаховими спеціалістами перебування позивача ОСОБА_3 в стані депресії та нервового стресу після отримання травми під час ДТП в матеріалах справи немає.

Отже, на думку відповідача, проігнорувавши відсутність медичних висновків про наявність порушень психологічного здоров'я позивача після отримання травми, суд ухвалив рішення, яке не має під собою достатніх і доведених підстав визначення розміру відшкодування.

Крім того, відповідач є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, сам потребує постійного лікування та не має можливості сплатити позивачу суму відшкодування, яка визначена судом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду та законність рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки дані висновки суду не були оскаржені.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 25 травня 2015 року приблизно о 08 годині 20 хвилин відповідач ОСОБА_5 керував належним йому автомобілем «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вулиці Десантній зі сторони вулиці Електрозаводської в напрямку дамби КРЕС, здійснюючи перевезення пасажирів по міському маршруту № 242, перед нерегульованим пішохідним переходом позначеним дорожнім знаком 5.35.1 не витримав безпечної швидкості та безпечної дистанції, в порушеня вимог п. 13.1 ПДР України, відповідно до яких, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, допустив наїзд на нерухомий автомобіль «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_7, який після наїзду зіткнувся з розташованим попереду нерухомим автомобілем «Matiz», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_10, що зупинилась перед нерегульованим пішохідним переходом, надаючи перевагу перетинаючим дорогу пішоходам.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 пасажира автобуса «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 було травмовано та згідно висновку судово-медичного експерта № 1448 від 21 липня 2015 року їй були спричинені тілесні ушкодження: синець обличчя; перелом лівої величної кістки зі зміщенням уламків з переходом на стійку гайморової пазухи; перелом кісток спинки носу. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров'я більше 21 доби.

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_5 було визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч 1 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 4200 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. (а.с.6)

Вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання було скасовано та ОСОБА_5 було призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 247 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4199 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. В іншій частині вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_5 залишено без змін. (а.с.114-117)

У зв'язку із зазначеною дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_3 знаходилась в медичному закладі КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2 ДОР», де проходила лікування у вигляді оперативного втручання та зазнала фізичних страждань, що були спричинені їй внаслідок тілесних ушкоджень.

Відповідно до довідки КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2 ДОР» від 04.06.2015 року, виданої ОСОБА_3 (а.с.20) та виписки з медичної картки стаціонарного хворого № У-6170/758 (а.с.25), позивач з 26 травня 2015 року по 18 червня 2015 року знаходилась в стоматологічному хірургічному відділенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2 ДОР» з діагнозом: «ЧМТ Сотрясение головного мозга. Перелом левой скуловой кости со смещением отломков. Перелом костей носа.», та їй надано медичну допомогу шляхом проведення хірургічної операції 03.06.15 року № 108.

З висновку комп'ютерної томографії лікаря ОСОБА_11 № 07652 від 16.07.2015 року вбачається, що у позивача ОСОБА_3, було виявлено: «Краевой дефект нижней латеральной стенки левой гайморовой пазухи, где отмечается утолщение слизистой по нижнелатеральной стенке до 7 мм. Отмечается парусная девиация носовой перегородки. СПО левой гайморовой пазухи. Искривление носовой перегородки». (а.с.20)

Згідно виписного епікризу № 166663 з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_3, позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 19.08.2015 року по 25.08.2015 року в неврологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 16 ДОР» з клінічним діагнозом: «ЗЧМТ, сотрясение головного мезга, астено-вегетативний и астено-депрессивный синдром» для проходження нейро-реабілітації. У вказаному виписному епікризі встановлено неврологічний статус ОСОБА_3: «Лицо симметричное». (а.с.26)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилалась на те, що у зв'язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями, їй спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач, винні дії якого призвели до виникнення ДТП.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався вимогами ст.1167,1187,1188 ЦК України й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими нею в результаті ДТП тілесними ушкодженнями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, однак не може погодитись з визначеним судом розміром грошових коштів у відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

Так, загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок ДТП, яка сталася 25 травня 2015 року з вини відповідача ОСОБА_5, що встановлено вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 жовтня 2015 року та вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року, ОСОБА_3 було завдано середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень: синець обличчя; перелом лівої величної кістки зі зміщенням уламків з переходом на стійку гайморової пазухи; перелом кісток спинки носу, у зв'язку з чим, позивач ОСОБА_3 відчувала гострий фізичний біль, була змушена проходити тривалий курс лікування та переносити хірургічну операцію, а отримана травма призвела до виникнення в позивача відчуття душевного занепокоєння, дискомфорту та інші негативні відчуття, в результаті чого змінився її звичайний спосіб життя, порушились соціальні зв'язки.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 про те, що фактичного підтвердження фаховими спеціалістами перебування позивача ОСОБА_3 в стані депресії та нервового стресу після отримання травми під час ДТП, в матеріалах справи немає, оскільки факт заподіяння позивачу моральної шкоди у зв'язку з отриманими нею тілесними ушкодженнями у результаті ДТП встановлений в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, які на думку колегії суддів, містять достатньо доказів щодо спричинення позивачу ОСОБА_3 в результаті ушкодження здоров'я, моральних страждань. (а.с.9-35, 101-103)

У зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що відповідач є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, сам потребує постійного лікування та не має можливості сплатити позивачу суму відшкодування, яка визначена судом, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки відсутність у ОСОБА_5 фінансових можливостей для відшкодування моральної шкоди завданої позивачу його винними діями не звільняє відповідача від обов'язку компенсувати ОСОБА_3 моральні страждання, завдані їй в результаті отриманих травм від ДТП.

Посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на той факт, що у довідках з комерційних медичних закладів, які були надані свідком ОСОБА_9, відсутні будь-які посилання на те, що у позивача ОСОБА_3 виявлена асиметрія обличчя після отриманої травми, відхиляються колегією суддів, оскільки в письмових медичних документах наданих позивачем, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.9-35,101-103), містяться достатньо відомостей про отримані позивачем травми в результаті ДТП та перенесені, у зв'язку з цим, моральні страждання.

Однак, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не в повному обсязі врахував вищевказаних обставини справи та не звернув уваги на роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, та не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн., у зв'язку з чим знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено визначену нею суму відшкодування моральної шкоди, а суд першої інстанції ухвалив рішення, яке не має під собою достатніх і доведених підстав визначення розміру відшкодування.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації позивачу завданої їй моральної шкоди, колегія суддів також враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Зокрема в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України, № 42310/04, 21.04.2011 року, Суд визнав вимогу заявників про відшкодування їм нематеріальної шкоди в розмірі 80000 євро надмірною і встановив відшкодування в розмірі 35000 євро, і лише першому заявникові, а в у справі Юрій Волков проти України № 45872 19.12.2013 року була встановлена Судом компенсація нематеріальної шкоди в розмірі 4500 євро, попри те, що заявник просив 30000 євро.

Беручи до уваги тяжкість ушкоджень здоров'я позивача та моральні страждання ОСОБА_3, які виражаються у фізичному болю у зв'язку з отриманими в результаті ДТП тілесними ушкодженнями, а також враховуючи конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і визначивши справедливу компенсацію моральної шкоди позивачу у розмірі 10000 гривень, зменшивши розмір моральної шкоди стягнутої судом першої інстанції на користь позивача.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена частково, рішення суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача рішення суду відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК Українислід змінити, зменшивши цей розмір з 20000 грн. до 10000 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому в цій частині воно має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2016 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 з 20000 грн. до 10000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є.Ляховська

Л.В. Михайлів