Справа № 520/3379/16-ц
Провадження № 2/520/2653/16
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Куриленко О.М..
за участю секретаря Баранової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні,
25.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та згідно редакції від 21.04.2016 року просив суд ухвалити рішення, яким: визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Subaru, моделі Forester, 2008 року випуску, легковий універсам, колір білий, шасі JF1SH9LL59G032380, д/н НОМЕР_1, укладений 28.05.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1, який проживає за адресою м. Одеса, пр.-кт. Маршала ЖуковаАДРЕСА_1 право власності на автомобіль марки Subaru, моделі Forester, 2008 року випуску, легковий універсам, колір білий, шасі JF1SH9LL59G032380, д/н НОМЕР_1;
Свої вимоги мотивував тим, що в травні 2012 року він придбав у ОСОБА_2 автомобіль марки Subaru, моделі Forester, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивач зазначає, що він користувався даним автомобілем на підставі довіреності та на підставі свідоцтва про реєстрацію технічного засобу. Проте, як стверджує позивач, вже після придбання автомобілю, при спробі зняття його з обліку та оформленні документів йому стало відомо, що автомобіль знаходиться під-арештом, накладеним в рамках виконавчого провадження № 43936051, щодо стягнення з ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 35 600, 25 гривень. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні у позові.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, однак, судова кореспонденція повернулась з вказівкою про те, що зі слів матері по адресі реєстрації не проживає.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання також не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, 20.04.2016 року звернулась до суду з заявою, в якій просила провести слухання справи у її відсутність.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача та його представника, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 224618, виданого РЕВ 1 при ОСОБА_5 України в Одеській області, 09.07.2009 року належав автомобіль марки Subaru, моделі Forester, 2008 року випуску, легковий універсам, колір білий, шасі JF1SH9LL59G032380, д/н НОМЕР_1.
28 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу спірного автомобіля, внаслідок чого Відповідач передав автомобіль марки Subaru, моделі Forester, 2008 року випуску, легковий універсам, колір білий, шасі JF1SH9LL59G032380, д/н НОМЕР_1, а Позивач прийняв автомобіль та сплатив за нього грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США.
На підтвердження укладання договору купівлі-продажу Відповідачем була надана розписка про отримання грошових коштів.
Крім того, ОСОБА_2 видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відповідно до якої уповноважив ОСОБА_3 та/або ОСОБА_1 представляти його інтереси в усіх відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від галузевої належності, форм власності та підпорядкування, в тому числі в органах нотаріату, в органах ДАІ, стадіях технічного обслуговування, з питання вчинення правочинів щодо експлуатації, користування та розпорядження (з правом продажу) легковим автомобілем марки Subaru, моделі Forester, 2008 року випуску, легковий універсам, колір білий, шасі JF1SH9LL59G032380, д/н НОМЕР_1, належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС № 224618, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 09 липня 2009 року.
Після укладення вказаної угоди позивач, передавши обумовлені грошові кошти відповідачеві, отримав від нього оригінал технічного паспорту та автомобіль, який почав використовувати як власник, а саме: доглядав, ремонтував, укладав договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, позивач вважає себе власником вказаного автомобілю, так як придбав його на законних підставах, однак на теперішній час не має можливості перереєструвати даний автомобіль на своє імя, так як на спірний автомобіль був накладений арешт.
Дійсно, як вбачається з матеріалів справи 22.07.2014 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 при примусовому виконанні виконавчого листа № 520/861/13-ц, виданого 27.06.2014 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 грошової суми у розмірі 35 600, 25 гривень в рамках виконавчого провадження № 43936051 було внесено постанову, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 у межах суми звернення стягнення у розмірі 35 600, 25 гривень, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.
Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „ Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно.
Відповідно до ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст.ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Реалізуючи права власника на власний розсуд, ОСОБА_2 28 травня 2012 року вчинив односторонній правочин, а саме на підставі доручення уповноважив позивача від його імені розпоряджатися (керувати, продавати тощо) належним йому транспортним засобом. Довіреність (односторонній правочин) посвідчено нотаріально. Дійсність довіреності не оскаржено та їх не скасовано.
Таким чином, довіреність та розписка від 28 травня 2012 року, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 експлуатувати та розпоряджатися належним йому автомобілем можна вважати документом, на підставі якого здійснився перехід права власності на транспортний засіб від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги відсутність будь-яких заперечень відповідача та його претензій до вказаного автомобіля, що дає підстави вважати, що між сторонами було вчинено правочин купівлі-продажу транспортного засобу з реальним настанням правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом
Згідно ст. 204 Цивільного Кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно ст. 207 ч. 1 Цивільного Кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до ч.2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.
Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.
Оцінюючі надані докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулось їх повне виконання: позивач сплатив відповідачу кошти за купівлю автомобілю у повному обсязі, а відповідачі передав позивачу предмет договору купівлі-продажу, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, визнати вказаний вище договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на автомобіль.
Згідно ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом немайнового або майнового права та інтересу.
Керуючись ст. ст. 205, 208, 328, 334, 391, 639, 655 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Subaru, моделі Forester, 2008 року випуску, легковий універсам, колір білий, шасі JF1SH9LL59G032380, д/н НОМЕР_1, укладений 28.05.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Визнати за ОСОБА_1, який проживає за адресою м. Одеса, пр.-кт. Маршала ЖуковаАДРЕСА_1 право власності на автомобіль марки Subaru, моделі Forester, 2008 року випуску, легковий універсам, колір білий, шасі JF1SH9LL59G032380, д/н НОМЕР_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного заочного рішення.
Суддя Куриленко О. М.