Справа № 748/545/16-ц Провадження № 22-ц/795/865/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Меженнікова С. П. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар В.С.,
суддів:Лакізи Г.П., Позігуна М.І.,
при секретарі:Халимон Т.Ю.
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представників - ОСОБА_6, ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в в м. Чернігові матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2016 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої майну потерпілому,

в с т а н о в и в:

В березні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 459180 грн. як відшкодування майнової шкоди вартості вантажного сідлового тягача марки VOLVO, модель FH 12, тип Е, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який належав позивачу та 194300 грн. - вартості напівпричепа KRONE, модель SDP27, тип Е, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, який належав позивачу на праві власності.

Одночасно ОСОБА_5 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби:

- вантажний сідловий тягач марки RENAULT, модель PREMIUM 420, 2001 року випуску, зареєстрований 15.09.2015 року;

- вантажний сідловий тягач марки RENAULT, модель MAGNUM, 2004 року випуску, зареєстрований 31.12.2013 року;

- причіп марки SCHWRZMULLER, модель SPA-3Е, 2001 року випуску, зареєстрований 30.11.2013 року;

- вантажний сідловий тягач марки IVECO, модель EUROTECH MPL440Е42, 1997 року випуску, зареєстрованого 13.09.2013 року.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову про накладення арешту на майно відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову і накласти арешт на вказане майно, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що ним не надано доказів належності транспортних засобів відповідачам, оскільки на даний час через Портал державних послуг надано можливість будь-якому громадянину отримати безкоштовний витяг з Єдиного державного реєстру рухомого майна про автомобілі за реквізитами його власника. Як вказує апелянт, його представник за довіреністю - ОСОБА_7 після необхідної авторизації як запитувача даної інформації, отримала відповідний витяг про наявність у власності відповідачів транспортних засобів.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що ним не надано доказів на підтвердження вартості рухомого майна, на яке повинен бути накладений арешт, оскільки ним були надані відомості з інтернет-ресурсів про ринкову вартість транспортних засобів за аналогічними якісними показниками станом на 10.03.2016 року, вказавши при цьому електронні адреси розміщення оголошень про продаж автомобілів на популярних автомобільних інтернет-порталах. Як зазначає апелянт, загальна середня ринкова вартість майна складає 717761 грн., а сума позовних вимог - 653480 грн., тому вважає, що накладення арешту як одного із виду забезпечення позову на зазначені транспортні засоби є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки у відповідачів є наміри відчужити належне майно, що може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

В апеляційному суді ОСОБА_5 та його представники апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, посилаючись, що відповідачі усіляко затягують розгляд справ уЧернігівському районному суді, належні ОСОБА_5 транспортні засоби безпідставно утримують і добровільно не повертають.

Представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9, заперечував проти апеляційної скарги та просив її відхилити, пояснив, що йому не відомо як належні ОСОБА_5 транспортні засоби від ОСОБА_10 потрапили до ОСОБА_8

ОСОБА_10, ПП «Укравтосвіт», Територіальний сервісний центр 7441 регіонального сервісного центру МВС у Чернігівській області в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи належним чином сповіщені, що документально підтверджено наявними у справі поштовими повідомленнями, і їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи(56,58,59).

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, заявником не надано доказів належності спірних транспортних засобів відповідачам та не надано доказів щодо співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Апеляційний суд не може погодитись з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-які стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

При цьому процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_5 у березні 2016 р. звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 459180 грн. як відшкодування майнової шкоди вартості вантажного сідлового тягача марки VOLVO, модель FH 12, тип Е, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який належить позивачу та 194300 грн. - вартості належного позивачеві напівпричепа KRONE, модель SDP27, тип Е, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, належного позивачеві. В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що ним з обліку ДАІ були зняті транспортні засоби, оскільки ОСОБА_10 мав намір їх придбати, у зв'язку з чим позивачем на ім.»я ОСОБА_10 була оформлена довіреність на право користування транспортними засобами. В подальшому стало відомо, що спірні транспортні засоби зареєстровані за ОСОБА_8

З матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого Чутівського РВ УМВС України в Полтавській області від 02.10.2015 року транспортні засоби: вантажний сідловий тягач Е марки VOLVO, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, та напівпричіп бортовий Е, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, оголошені в розшук. Проте, як встановлено апеляційним судом, вказані транспортні засоби дотепер не знайдені і позивачеві не передані. Зазначені обставини в апеляційному суді ніким не спростовані.

ОСОБА_5 просить накласти арешт на вантажний сідловий тягач марки RENAULT, модель PREMIUM 420, 2001 року випуску, зареєстрований 15.09.2015 року; вантажний сідловий тягач марки RENAULT, модель MAGNUM, 2004 року випуску, зареєстрований 31.12.2013 року; причіп марки SCHWRZMULLER, модель SPA-3Е, 2001 року випуску, зареєстрований 30.11.2013 року; вантажний сідловий тягач марки IVECO, модель EUROTECH MPL440Е42, 1997 року випуску, зареєстрованого 13.09.2013 року.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не співмірності видів забезпечення прозову із заявленими позивачем вимогами, враховуючи наступне.

Відповідно до роздруківок відомостей з інтернет-ресурсів середня ринкова вартість вищевказаних транспортних засобів станом на 10 березня 2016 року складає 717761 грн., а сума позовних вимог ОСОБА_5 складає 653400 грн.

Крім того, апеляційним судом встановлено, транспорті засоби згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України зареєстровані за ОСОБА_8 Перебування спірних транспортних засобів у ОСОБА_8 в апеляційному суді ніхто не спростовував і не заперечував.

Враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування відповідачами вартості неповернутих позивачеві транспортних засобів на загальну суму 653480 грн., висновок суду про недоцільність забезпечення заявленого позову та накладення арешту на нерухоме майно не узгоджується з матеріалами справи, оскільки існує вірогідність відчуження цього майна відповідачами, що, в свою чергу, може утруднити в подальшому виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Відповідачами в апеляційному суді у жодний спосіб не доведено, що вартість арештованого нерухомого майна є неспівмірною із вартістю позову.

З огляду на зазначене, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України ухвала судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення позову на транспортні засоби, що зареєстровані за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5:

- вантажний сідловий тягач марки RENAULT, модель PREMIUM 420, 2001 року випуску, зареєстрований 15.09.2015 року;

- вантажний сідловий тягач марки RENAULT, модель MAGNUM, 2004 року випуску, зареєстрований 31.12.2013 року;

- причіп марки SCHWRZMULLER, модель SPA-3Е, 2001 року випуску, зареєстрований 30.11.2013 року;

- вантажний сідловий тягач марки IVECO, модель EUROTECH MPL440Е42, 1997 року випуску, зареєстрованого 13.09.2013 року.

-

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарження не підлягає.

Головуючий:Судді: