Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.

суддів: - Ковальчук Н.М., Малько О.С.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року задоволено позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3 з кожного окремо, в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № ROOWGI від 19 лютого 2008 року в сумі 186696 (сто вісімдесят шість тисяч шістот дев'яносто шість) доларів США 69 центів, яка складається із: 42763 (сорок дві тисячі сімсот шістдесят три) долари США 12 центів - заборгованість за кредитом; 39600 (тридцять дев'ять тисяч шістсот) доларів США 99 центів - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8545 (вісім тисяч п'ятсот сорок п'ять) доларів США 62 центи - заборгованість по комісії за користування кредитом; 86885 (вісімдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) доларів США 74 центи - пеня; 11 (одинадцять) доларів США 45 центів - штраф (фіксована частина) та 8889 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) доларів США 77 центів - штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в розмірі 1827 (одну тисячі вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в розмірі 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

___________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 567/948/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Венгерчук А.О.

Провадження № 22-ц/787/439/2016 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_3 покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що право на звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у позивача виникло у 2008 році по тілу кредиту та у 2009 році по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та пені, і з цього часу почався перебіг строку позовної давності. Банк пропустив строк позовної давності, оскільки звернувся з позовом аж у 2015 році.

Додає, що ОСОБА_4 є поручителем за кредитним договором № ROOWGI від 19 лютого 2008 року.

Додатковою угодою від 05.09.2008 року до вказаного кредитного договору змінено валюту кредиту з гривні на долар США.

Оскільки відбулися зміни по зобов'язанню ОСОБА_3 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" без згоди поручителя - ОСОБА_4, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, то договір поруки № ROOWGI/Р від 19.02.2008 року, згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, є припиненим і по цьому договору не виникає у поручителя жодних зобв'язань перед банком.

Зазначає, що суд першої інстанції стягнув заборгованість за договором у іноземній валюті, що є грубим порушенням вимог ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України. Сума заборгованості, у даному випадку, повинна стягуватися у національній валюті - гривні, та повинна бути визначена за офіційний курсом відповідної валюти на день простроченого платежу.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_4 рішуння суду не оскаржував.

Відповідачі в судове засідання не з"явилися. Вони належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Від них не надходило клопотань про її відкладення. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення поданої апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит № ROOWGI, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 200000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних та терміном повернення коштів до 19.02.2033 року (а.с. 13).

У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 19 лютого 2008 року між ОСОБА_3 (боржник), ОСОБА_4 (поручитель) та ЗАТ КБ "ПриватБанк" (кредитор) укладено договір поруки № ROOWGI/Р, згідно умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за договором про іпотечний кредит № ROOWGI та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому (а.с. 22).

05 вересня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № ROOWGI від 19.02.2008 року, згідно умов якої змінено валюту кредитування з гривні на долар США. Відповідно до п. 8.1. цієї угоди банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти у розмірі 43130,53 дол. США на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення коштів до 19.02.2033 року (а.с. 18).

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором ROOWGI від 19.02.2008 року (а.с. 5-7).

Розмір кредитної заборгованості ОСОБА_3, станом на 10.07.2015 року, становить 186696,69 дол. США та складається із:

- 42763,12 дол. США - заборгованість за кредитом;

- 39600,99 дол. США - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 8545,62 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 86885,74 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 11,45 дол. США - штраф (фіксована частина);

- 8889,77 дол. США - штраф (процентна складова).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Із системного аналізу викладених вище положень законодавства вбачається, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Згідно п. 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255, комісійні доходи і витрати банку - це операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи вважається фіксованою.

Оскільки, комісія за надання та обслуговування кредиту є платою за послуги банку, а не фінансовою санкцією, то не суперечить чинному законодавству стягнення заборгованості за комісією в іноземній валюті.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Вищенаведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладена в його постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 190цс15.

З матеріалів справи вбачається наявність у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с. 111-113).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення суми кредиту, процентів та комісії за користування ним у валюті, в якій було видано кредит, а саме в доларах США.

Разом з тим, місцевий суд стягуючи суму кредитної заборгованості у іноземній валюті, помилково стягнув суму нарахованої пені та штрафів у доларах США.

Чинним законодавством встановлено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Дія Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня та інші штрафні санкції можуть обчислюватися і стягуватися лише в національній валюті України - гривні.

Окрім того, п. 5.1. укладеного між сторонами договору встановлено, що сплата пені здійснюється в гривні (а.с. 19 зворот).

Згідно п. 5.3. договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5 % від суми позову (а.с. 20).

Отже, суми нарахованої пені та штрафу підлягають стягненню з позивача у національній валюті - гривні.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи зі змісту даної правової норми, умовами для зменшення розміру неустойки є значне перевищення розміру неустойки над розміром збитків, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Оскільки, розмір пені неспівмірний із розміром заборгованості, наявні правові підстави для застосування до даних правовідносин положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру пені з 1897584,56 грн до 900000 грн.

Відповідно до п. 5.3. укладеного між сторонами кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5 % від суми позову (а.с. 20).

Розмір процентної складової штрафу, з урахуванням зменшення суми пені буде становити 144273,42 грн (5 % від суми позову).

Доводи апеляційної скарги про сплив позовної давності у даному спорі не відповідають фактичним обставинам справи.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач ОСОБА_3 до винесення рішення у справі судом першої інстанції заяви до суду про застосування позовної давності не подавав.

Таке клопотання було подано ним у заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 55).

З матеріалів справи вбачається, що до ухвалення оскаржуваного заочного рішення ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 38, 42, 49).

Окрім того, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 про перенесення розгляду справи, яка була подана ним до ухвалення оскаржуваного рішення у справі (а.с. 39).

Таким чином, відповідач не був позбавлений можливості, до винесення рішення у справі судом першої інстанції, подати заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом, може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15.

Стосовно доводів апеляційної скарги про припинення укладеного між сторонами у справі договору поруки, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, варто зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Згідно п. 1.5. укладеного між сторонами договору поруки № ROOWGI/Р від 19.02.2008 року цим договором поручитель дає згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем.

Зазначена умова договору поруки є результатом домовленості між сторонами, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству України, а тому підстави для припинення поруки, передбачені ч. 1 ст. 559 ЦК України, відсутні.

Окрім того, поручителем - ОСОБА_4 заочне рішення суду першої інстанції, ухвалене у даній справі, не оскаржено.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Ціна позовних вимог, що заявлялись позивачем становить 4077455,73 грн, що складає 100 % позовних вимог. Розмір задоволених вимог становить 3029991,93 грн, що складає 74,31 % таких позовних вимог.

Отже, підлягає стягненню з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_3 судовий збір, сплачений за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1032 грн 60 коп. (пропорційно до тієї частини позовних вимог у задоволенні яких позивачеві відмовлено).

Ураховуючи те, що судом першої інстанції, задовольняючи позовну вимогу про стягнення суми нарахованої пені та штрафів у доларах США, а також визначаючи розмір пені неповно з'ясовано фактичні обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення, у цій частині, підлягає скасуванню.

На підставі ст.ст. 192, 533, ч. 1 ст. 549, ч. 3 ст. 551 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 86885 (вісімдесяти шести тисяч вісімсот вісімдесяти п'яти) доларів США 74 центів - пені, 11 (одинадцяти) доларів США 45 центів - штрафу (фіксована частина) та 8889 (восьми тисяч вісімсот вісімдесяти дев'яти) доларів США 77 центів - штрафу (процентна складова) скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 900000 (дев'ятсот тисяч) грн - пені; 250 (двісті п'ятдесят) грн - штраф (фіксована частина); 144273 (сто сорок чотири тисячі двісті сімдесят три) грн 42 коп. - штраф (процентна складова).

У решті - рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_3 1032 (одну тисячу тридцять дві) грн 60 коп. - у відшкодування понесених ним судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.М. Ковальчук

О.С. Малько