Дата документу 25.02.2016
Справа № 320/5229/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Редько О.В.

при секретарі Мазуріній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП та просить стягнути з ПАТ «Арсенал Страхування» матеріальну шкоду 48193,37 грн., з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. та відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що 10.03.2014р., приблизно о 14 годин 35 хвилин, він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Ломоносова в м. Мелітополі в північному напрямку, з метою здійснення маневру розвороту рухався в лівої смузі руху, права смуга була вільна. Позаду його автомобіля в попутному напрямку, також по лівої смузі руху рухався автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який порушуючи вимоги п.12.3 ПДР України, здійснив зіткнення з автомобілем під його керуванням. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди, обидва автомобіля одержали механічні пошкодження.

По даному факту відділом ДАІ з обслуговування м. Мелітополя та Мелітопольського району Запорізької області, у відношенні ОСОБА_1 був складений адміністративний матеріал, який був направлений до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Під час розгляду матеріалу, судом була призначена комплексна авто-технічна та трасологічна експертиза, згідно якої дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України і знаходились в причинному зв'язку з ДТП. При цьому в діях ОСОБА_1 невідповідність вимогам п.п.10.1, 10.4 ПДР України, не вбачається.

Постановою від 11.08.2014р. відносно ОСОБА_1 адміністративне провадження було закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Мелітопольського міськрайонного суду, ОСОБА_2 оскаржив її до Апеляційного суду Запорізької області. Постановою від 11.09.2014 року апеляційна скарга була залишена без задоволення, а постанова Мелітопольського міськрайонного суду залишена без змін.

В наслідок ДТП, яке сталося через противоправні дії відповідача, належний ОСОБА_1 автомобіль отримав механічні пошкодження, що спричинило йому матеріальну шкоду, яка згідно звіту про визначення вартості відновлювального ремонту №73/д від 26.08.2015р., становить 48193,37грн.

Враховуючи ту обставину, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в СК ПАТ «Арсенал Страхування», страховий поліс №АС/2344554 від 20.04.2013р., строком дії до 19.04.2014р., страхова компанія повинна сплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілих в межах передбаченого розміру.

Крім матеріальної шкоди, ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що внаслідок ДТП, він переніс сильний стрес, психічне та душевне потрясіння, довгий час знаходився під його впливом в наслідок чого була порушена його нормальна життєдіяльність. Він став дратівливим, у його сім'ї порушене нормальне життя. Даний автомобіль був для нього не тільки засобом пересуванням, але й мав істотне значення в забезпеченні потреб його сім'ї, був гостро необхідний у повсякденному використанні. Він сильно переживав з приводу того що сталося. Займався питанням оцінки та відновлення автомобіля, що віднімало у нього багато часу.

З огляду на зазначені обставини, суму моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює в розмірі 10000,00грн., яку повинен відшкодувати ОСОБА_2

Крім того, ОСОБА_1 були понесені витрати, пов'язані зі сплатою автотоварознавчого дослідження в розмірі 600,00грн. та надання правової допомоги в розмірі 6000,00грн., що підтверджується відповідними квитанціями та договором про надання правової допомоги. При цьому, витрати пов'язані з наданням правової допомоги, пов'язані з протиправними діями відповідача і є збитками ОСОБА_1, що виникли внаслідок вживання ним заходів, щодо захисту своїх порушених прав, тому відповідач, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.611 та ч.1 ст.624 ЦК України, зобов'язаний їх відшкодувати в повному обсязі.

В судове засідання зявилися представник позивача та представник страхової компанії.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Арсенал Страхування» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити в їх задоволені в звязку з наступним. Оскільки, як вважає представник страхової компанії, протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП, складений лише на ОСОБА_1, тому вина ОСОБА_2 у вчинені ДТП нічим не підтверджена. Тобто, для настання страхового випадку необхідна наявність постанови суду, що встановлює вину застрахованої особи за полісом страхування, внаслідок чого у даної особи виникає цивільно-правова відповідальність за спричинену шкоду. В свою чергу, страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. На підставі вищевикладеного, представник страхової компанії зазначає, що порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 не встановлює наявність його вини у вчиненому ДТП, відсутні будь-які законні докази винуватості ОСОБА_2 у вчинені ДТП, ОСОБА_2 не визнаний судом винним та не притягнутий до адміністративної відповідальності, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимогами ч.4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження не є доказом в розумінні ч.4 ст. 61 ЦПК України, а є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Судом встановлено, що 10.03.2014 р., приблизно о 14 годин 35 хвилин за участю вводіїв ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Ломоносова в м. Мелітополі та ОСОБА_2, який керував автомобіль НОМЕР_2 відбулася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Мелітопольського міськрайонного суду № 320/2662/14-ц від 11 серпня 2014 року./а.с.12-15/ В наслідок дорожньо-транспортної пригоди, обидва автомобіля одержали механічні пошкодження.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_3 зазначає, що ДТП 10 березня 2014 року сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п.12.3ПДР України, у звязку з чим є вина відповідача у спричиненні майнової та моральної шкоди позивачу, посилаючись на застосування вимог ст.ст. 386, 1187,1188, 23 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до розяснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Як встановлено судом, шкода, яку просить позивач відшкодувати, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню за правилами ст.ст. 1187, 1188 ЦК України.

Вимогами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/2662/14-п від 11 серпня 2014 року провадження справі про адміністративне правопорушення по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 було закрите в зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 11 вересня 2014 року постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/2662/14-п від 11 серпня 2014 року залишена без змін.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та висновку експерта № 327/328/14 від 27.06.2014 року дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР та знаходяться в причинному звязку даною дорожньо-транспортною пригодою./а.с.61-85/

Незважаючи на те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито, суд погоджується з доводами позивача про те, що провина відповідача в спричиненні позивачу шкоди підтверджується висновком експерта, постановою суду, схемою ДТП за підписами учасників ДТП, довідкою про дорожньо-транспортну пригоду, протоколом огляду місця ДТП, поясненнями відповідачів щодо обставин ДТП,які вони відразу надали працівникам ДАІ.

Отже, як було встановлено в судовому засіданні, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР та знаходилися в причинному звязку з даною дорожньо-транспортною пригодою, в той же час в діях ОСОБА_1 невідповідність вимогам пп.10.1, 10.4 ПДР не вбачається.

При розгляді справи судом також було оглянуті і вивчені матеріали про адміністративне правопорушення. З вищевикладеного вбачається, що в результаті порушення відповідачем правил дорожнього руху, позивачу була спричинена шкода. Між діями відповідача і шкодою, яка була спричинена позивачу є причинний зв'язок. Даний випадок свідчить про спільне заподіяння відповідачем шкоди позивачу джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно представлених доказів, а саме: висновку спеціаліста № 73/д від 26 серпня 2015 року, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля НОМЕР_3 складає 48193,37 грн./а.с.42-45/

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 1 ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 при керуванні автомобілем НОМЕР_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на страхову суму в розмірі 50000,00 грн. (франшиза 1000,00 грн.), що підтверджується полісом № АС 2344654 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів./а.с.104/

Суд погоджується з доводами позивача та стягує зі страхової компанії відповідача на користь позивача з суму в розмірі 48193,37 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03. 1992 року № 6, ( зі змінами від 25 травня 2005 року), розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При визначенні розміру моральної шкоди, судом враховано, що позивач внаслідок ДТП зазнав моральних страждань у звязку з пошкодженням його транспортного засобу, витрачав кошти та час для відновлення автомобіля.

Враховуючи викладене та обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 2000 грн. з відповідача ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Також, суд зазначає, що моральна шкода визначається в частці відповідно до ступеня провини відповідача, оскільки він, керуючи джерелами підвищеної небезпеки (автомобілем) завдав шкоди позивачу, в результаті ДТП, тому зобов'язаний її відшкодувати незалежно від його вини.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

За даними, які містяться в матеріалах справи, позивачем сплачено витрати на праву допомогу у розмірі 6000 грн., які підлягають відшкодуванню з відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Порушуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, представником позивача було надано копію договору про надання юридичних послуг, розрахунок наданих послуг, квитанцію про оплату, а тому є всі підстави для відшкодування цих понесених витрат та витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 10,11,57, 60,79, 84, 88, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Арсенал Страхування» (м.Київ , м. Київ вул. Борщагівська 154) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_5), яка мешкає м. Мелітополь вул. Суворова 27 суму матеріальної шкоди в розмірі 48193 (сорок вісім тисяч сто девяносто три) гривні 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, який мешкає за адресою: м. Мелітополь бул. 30 річчя Перемоги 44 кв. 27 на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_5), яка мешкає м. Мелітополь вул. Суворова 27 суму моральної шкоди в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, який мешкає за адресою: м. Мелітополь бул. 30 річчя Перемоги 44 кв. 27 на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_5), яка мешкає м. Мелітополь вул. Суворова 27 витрати на правову допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, який мешкає за адресою: м. Мелітополь бул. 30 річчя Перемоги 44 кв. 27 на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_5), яка мешкає м. Мелітополь вул. Суворова 27 витрати зі сплати судового збору в розмірі 407,82 грн. та вартість авто товарознавчої експертизи в розмірі 600,00 грн., а всього 1007 (одна тисяча сім) гривень 82 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_4