АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1681/16 Головуючий 1 інст. - Шелест І.М.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Кіся П.В., Шаповал Н.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 грудня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, Харківська міська рада, про усунення порушень прав власності та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

14 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_1 демонтувати самовільно встановлені двері - перегородку у позаквартирному коридорі загального користування - тамбурі, який розташований на п'ятому поверсі біля квартир АДРЕСА_5

Стягнути з ОСОБА_1 на її користь моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

Поруч з її квартирою раніше розташовувались квартири № 28 та № 29.

Після переобладнання квартир 28 та 29, власником переобладнаної квартири № 28 став ОСОБА_1

Право власності на переобладнану квартиру відповідач набув на підставі заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року.

24.04.2014 року відповідач самовільно встановив двері - перегородку у позаквартирному коридорі загального користування, яка розташована впритул до вхідних дверей в її квартиру, чим відповідач відгородив та самовільно захопив частину загального коридору, що створює для неї значні незручності.

При відкриванні самовільно встановлених дверей квартири № 28, дверне полотно повністю перекриває дверне полотно і вхід до її квартири, що є грубим порушенням правил пожежної безпеки та унеможливлює евакуацію з її квартири у разі пожежі. Так, розмір самовільно встановлених відповідачем дверей становить 250 см х 130 см, а розмір її дверей становить 178 см х 128 см.

Встановивши двері-перегородку, відповідач значно зменшив площу коридору загального користування, в результаті чого позивачка втратила можливість занести (винести) меблі до своєї квартири, так як неможливо розвернути габаритні предмети внаслідок маленьких розмірів коридору, який залишився. Довжина поза квартирного спільного коридору, до якого вона має доступ, становить 178 см х 128 см.

Крім того, в результаті встановлення дверей-перегородки відповідачем самовільно присвоєна та ізольована від доступу труба центрального опалення, яка знаходилась в коридорі спільного користування, внаслідок чого в зимовий період на сходовій клітині та в її квартирі стало значно холодніше.

Через встановлення двері-перегородки вона не має змоги замінити двері до своєї квартири без зменшення вхідного отвору.

Таким чином, незаконні дії відповідача тривалий час грубо порушують її права щодо вільного користування власним майном, а також вільного використання місць загального користування.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 демонтувати самовільно встановлені двері - перегородку у позаквартирному коридорі загального користування - тамбурі, який розташований на п'ятому поверсі біля квартир АДРЕСА_5

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2 000 грн., а також судовий збір у сумі 487,20 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з положень статей 23, 369, 382, 383, 1167 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та тих обставин, що шляхом самовільного перенесення дверей - перегородки до квартири № 28 відповідач без згоди позивача безпідставно включив приміщення тамбуру та коридору, які знаходяться в спільному користуванні власників квартир № 27 та 28, чим створив перешкоди в користуванні приміщенням коридору та тамбура позивачу. Судом установлено, що при відкриванні самовільно встановлених відповідачем дверей квартири № 28, дверне полотно повністю перекриває дверне полотно і вхід до квартири позивачки, що є грубим порушенням правил пожежної безпеки та унеможливлює евакуацію з її квартири у разі пожежі . Суд дійшов висновку про порушене право позивача, яке підлягає захисту.

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Судовим розглядом установлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності від 20.07.2015 року.

На підставі заочного Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року за ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру № 28, загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1

З мотивувальної частини зазначеного рішення вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 14.07.1999 року, р.н.9-99-197936, належала квартира АДРЕСА_3 загальною площею 37,5 кв.м. та квартира № 29 за тією ж адресою загальною площею 25.9 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2001 року.

З даних технічних паспортів на квартири АДРЕСА_1 виготовлених до реконструкції квартир відповідача, вбачається, що вхід до вказаних квартир знаходився у коридорі загального користування.

Внаслідок реконструкції квартир № 28 і 29, проведеної відповідачем, площа реконструйованої квартири № 28 збільшено за рахунок місць загального користування: вхідні двері-перегородка до реконструйованої квартири № 28 самовільно перенесені так, що колишні вхідні двері у квартири 28 та 29 знаходяться за самовільно встановленими дверима-перегородкою і частина коридору (тамбуру) загального користування, де знаходилися вхідні двері до квартир відповідача, увійшла у загальну площу квартири відповідача.

З листів КП « Жилкомсервіс» та Харківської міської ради Харківської області вбачається, що при комісійному обстеженні встановлено, що при реконструкції квартир № 28 та 29 ОСОБА_1 самовільно захопив частину коридору загального користування, встановив вхідні двері в притул до квартири № 27. При відкриванні двері до квартири № 28 дверне полотно перекриває вхід з квартири № 27, чим погіршує евакуацію. ОСОБА_1 виписано попередження про необхідність перевлаштування двері до квартири № 28 , змінення напряму її відкривання ( а.с. 24, 25,28 ).

Відповідно до статей 382, 383 ЦК України квартира визначена як окремий об'єкт права власності і передбачає право власника квартири на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних умов і правил експлуатації будинку.

З врахуванням встановлених обставин по справі, апеляційний суд вважає, що право позивача порушено і воно підлягає захисту.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення оскаржуваним рішенням його права власності на реконструйовану квартиру є безпідставним, оскільки ухваленим рішенням не зменшується загальна площа квартири відповідача та не позбавляє його права володіти, користуватися чи розпоряджуватися квартирою АДРЕСА_6 , на свій розсуд.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням не порушуються права ОСОБА_1, передбачені статтею 41 Конституції України та частинами 1 та 3 статті 319 ЦК України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

Н.М. Шаповал