АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2893/16 Справа № 201/553/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ткаченко Н. В. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, розподіл спільного майна подружжя та стягнення коштів -,

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, розподіл спільного майна подружжя та стягнення коштів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року по справі було відкрито провадження та призначено судове засідання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2.в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до районного суду для вирішення питання про відкриття провадження на новий розгляд.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу зокрема квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 та іншого рухомого майна, яке знаходиться у користуванні відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

А згідно роз'яснень, викладених у п.п. 42, 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (п. 42).

Якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях (п. 43).

Як вбачається з матеріалів справи квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, має більшу вартість (886735 грн. 66 коп.) ніж квартира АДРЕСА_1 (65120 грн..), а тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що дана справа повинна розглядатися за місцезнаходження відповідача, так, як при вирішенні питання щодо підсудності позову, що підпадає під спеціальні правила підсудності, визначені ст. ст. 110 - 114 ЦПК України, в тому числі виключної підсудності, яке регламентується ст. 114 ЦПК України, загальне правило підсудності за ч. 1 ст. 109 ЦПК України не застосовується.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: