Справа № 305/423/16-ц
Провадження по справі №2/305/495/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення зобов`язання (договору позики (розписки) та повернення суми сплачених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення зобов`язання (договору позики (розписки) та повернення суми сплачених коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 8 серпня 2012 року між ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір позики (розписки). Відповідно до умов даної розписки, ОСОБА_3 гарантував оплату ОСОБА_2 в сумі 2300 доларів США до 10 вересня 2012 року. Цього ж дня, відповідачем дана розписка в тім, що він отримав аванс в сумі 1000 доларів США за 1/2 частину житлового будинку, який розташований в смт. Великий Бичків по вул. Лапшин 51, від ОСОБА_3. Тобто, відповідно до умов даної розписки, позивач повинен був віддати відповідачу ще 2300 доларів США, а він зобов`язувався передати 1/2 частину житлового будинку.Однак, ОСОБА_2 в 2013 році звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики (розписки). 25.03.2013 року рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області стягнуто з ОСОБА_3 на користь відповідача 18383, 90 грн. та 214,60 грн. судових витрат.

У відповідності до виконавчого листа №305/466/13-ц від 05.04.2013 року, що видав Рахівський районний суд, щодо нього було відкрито виконавче провадження за №37785491 про стягнення 18 383, 90 грн. боргу та 214,60 грн. судового збору на користь ОСОБА_2

Згідно листа, виданого виконавчою службою Рахівського РУЮ у період з 10.12.2013 року по 01.03.2016 року, стягнуто 7037, 95 грн. заборгованості.

Вважає, що відповідно до вимог договору позики (розписки) позивач та відповідач виступають одночасно кредиторами та боржниками, оскільки наділені як правами так і обов`язками (позивач зобов`язаний віддати відповідачеві 2300 доларів США та наділений правом на отримання 1/2 частини житлового будинку, а відповідач в свою чергу зобов`язаний віддати позивачеві 1/2 частини житлового будинку, та має право на отримання 2300 доларів США).

Відповідач по сьогоднішній день не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики (розписки), а саме не передав ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку, тоді коли з позивача стягнуто в його користь 7037,95 грн заборгованості в порядку виконання рішення суду.

Крім того, після смерті колишньої дружини відповідача - ОСОБА_4, з якою ОСОБА_3 проживав у фактичних шлюбних відносинах з 2012 року до дня її смерті, а саме до квітня 2015 року, позивачу стало відомо, що житловий будинок в смт. Великий Бичків по вул. Лапшин 51, на відповідача не зареєстрований та йому не належить.

З наведених підстав, просив суд винести рішення, яким зупинити виконавче провадження № 37785491 та стягнення по даному виконавчому провадженню до розгляду даної справи по суті; стягнути в порядку регресу з ОСОБА_2 на його користь 1000 доларів США, що станомить 26 000 гривень та 7037, 95 грн. суми заборгованості, сплаченої при примусовому виконанні рішення а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Винести рішення суду, яким зупинити виконавче провадження №37785491 та стягнення по нього до розгляду справи по суті. Стягнути в порядку регресу з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 1000 доларів США, що становить на день подачі позовної заяви 26000 грн. за договором позики (розписки) та 7037 , 95 грн. суми заборгованості, сплаченої при примусовому виконанні рішення, а також судові витрати.

Відповідач, ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та показав суду, що, згідно письмової розписки ОСОБА_3 боргував йому 2300 доларів США. Не дивлячись на рішення суду про стягнення з позивача на його користь даної заборгованості, по сьогоднішній день, в повному обсязі кошти йому не сплачені . Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України).

Згідно ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (кредитор) передає іншій стороні (позичальнику) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язаний повернути кредитору таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості . Договір позики вважається укладеним в момент передачі грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що 08 серпня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладеного договір позики, виражений у вигляді розписки. Згідно вказаної розписки ОСОБА_3 гарантував оплату 2300 доларів США ОСОБА_2 до 10 вересня 2012 року.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2013 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 18383, 90 грн. заборгованості по вищевказаній розписці. Постановою державного виконавця від 29 квітня 2013 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду. Згідно листа ДВС Рахівського РУЮ, станом на 01 березня 2016 року, заборгованість ОСОБА_3 зі сплати боргу складає 11560, 55 грн.

ОСОБА_3В.у позові стерджує, що вказані кошти, він зобов`язався передати ОСОБА_2 як оплату за 1/2 частину житлового будинку, яка належала ОСОБА_2, про що в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_2, отже, позивач намагається доаести у суді, що у формі письмової розпики, між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку.

Однак, суд не може розцінювати дану розписку як договір купівлі-продажу частини житлового будинку, оскільки відповідно до ст. 657 Цивільного Кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За загальним правилом, встановленим ст. 215 ЦК наслідком недотримання форми договору, передбаченої коментованою статтею, є його недійсність. Це означає, що такий договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ст. 216 ЦК).

Щодо самої боргової розписки, як наведено вище, така була предметом судового розгляду та, на сьогодні, наявне рішення Рахівського суду від 25 березня 2013 року, що набуло законної сили та знаходиться в процесі виконання.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, із змісту вказаного рішення суду вбачається, що при вирішенні справи про стягнення боргу за договором позики (розписки), ОСОБА_3 зазначав, що грошей у ОСОБА_2 не брав, а згідно розписки від 08.08.2012 року повинен був сплатити ОСОБА_2 3300 доларів США за частину житлового будинку. Вказані обставини були досліджені судом, однак, не взяті до уваги, як недоведені, внаслідок чого й було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за розпискою від 08.08.2012 р.

Отже, беручи до уваги наведене вище, суд прийшов до висновку що позивачем не доведено, а матеріалами справи не встановлено підстав для стягнення з відповідача вищезазначених сум, в порядку регресу, тому у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити, як у недоведених.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, у звязку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем ОСОБА_3.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення зобов"язання (договору позики (розписки) та повернення суми сплачених коштів- відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.