Справа №2/489/945/16
УХВАЛА

19 лютого 2016 р. суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Губницький Д.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із зазначеним позовом, яким просила позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно статті 109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання.

Згідно позовної заяви та копії паспорту громадянина України на імя ОСОБА_4, останній зареєстрований у Миколаївській області, с.м.т. Березанка, вул. Чернігівська, 12-А.

Чинним цивільним процесуальним законодавством, пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року передбачено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст. 109 ЦПК України) і правилом альтернативної підсудності (ст. 110 ЦПК України) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч. 14 ст. 110 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 110 ЦПК України право вибору між судами, яким згідно з правилами загальної та альтернативної підсудності підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 цього Кодексу, належить позивачу. Згідно пункту 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 110 ЦПК України, встановлено можливість альтернативної підсудності щодо позовів про стягнення аліментів (всі вимоги, пов'язані з невиконанням обов'язку по утриманню, ст. ст. 75-89, 91,180-201, 202-206, 265-274 СК України), про визнання батьківства відповідача, та щодо позовів, які виникають із трудових правовідносин.

Доводи позивача щодо належності розгляду позову за місцем проживання позивачки, зважаючи на наявність в неї на утриманні малолітньої дитини та за станом здоровя є безпідставними, оскільки предметом даного позову не є стягнення аліментів, визнання батьківства відповідача та спору, що виникає з трудових правовідносин. Тому відсутні обґрунтовані підстави для застосування ч. 1 ст. 110 ЦПК України, тобто альтернативної підсудності за вибором позивача.

За такого, підстав для визначення підсудності даного позову Ленінському районному суду м. Миколаєва не надано.

Статтею 115 ЦПК України визначено, що, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвал суду, разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

За такого, позовна заява та додані матеріали підлягають позивачці для подання його до належного суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 115, 121, 122 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської ради про позбавлення батьківських прав, - повернути з усіма додатками для подання до належного суду.

Ухвала можу бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя Д.Г. Губницький