Єдиний унікальний номер 719/94/16-ц
Номер провадження 2/719/52/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Новодністровськ

Суддя Новодністровського міського суду Чернівецької області Цицак В.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області про визнання права, припинення дій, які порушують право, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області про визнання права, припинення дій, які порушують право, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.

Із змісту позовної заяви вбачається, що остання містить три вимоги немайнового характеру, а саме:

- визнати право ОСОБА_1 на передачу їй у приватну власність земельної ділянки відповідно до п. 4 рішення ОСОБА_2 міської ради № 143 від 30.07.2009р.;

- визнати незаконним та скасувати рішення сесії ОСОБА_2 міської ради № 229 від 26.11.2009р. «Про відміну деяких рішень міської ради» в частині відміни рішення ОСОБА_2 міської ради № 143 від 30.07.2009р.;

- зобовязати ОСОБА_2 міську раду припинити будь-які дії, що унеможливлюють оформлення ОСОБА_1 землевпорядної документації на земельну ділянку, згоду на передачу якої надано рішення ОСОБА_2 міської ради № 143 від 30.07.2009р.

Підставою звернення позивача в суд із позовом є відсутність відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень у ОСОБА_2 міської ради на прийняття рішення про відміну раніше прийнятих нею ж рішень, зокрема, актів індивідуальної дії з земельних питань.

Вважає, що прийняттям оскаржуваного рішення сесії ОСОБА_2 міської ради № 229 від 26.11.2009р. «Про відміну деяких рішень міської ради» в частині відміни рішення ОСОБА_2 міської ради № 143 від 30.07.2009р. «Про надання згоди на передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд», яким їй, зокрема, надано згоду на передачу у приватну власність земельної ділянки, зобовязано виготовити технічну документацію із землеустрою та подати її на затвердження міській раді, відповідач ОСОБА_2 міська рада порушує її право на отримання земельної ділянки, а відтак, спір має цивільно-правовоий характер та повинен розглядатися судом в порядку ЦПК України.

В частині заявленої позовної вимоги щодо визнання права на передачу у приватну власність земельної ділянки відповідно до п. 4 рішення ОСОБА_2 міської ради № 143 від 30.07.2009р., враховуючи ст.ст. 3, 107, 109 ЦПК України подана позовна заява підлягає розгляду в судах загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства - позовне провадження і підсудна Новодністровському міському суду Чернівецької області. В цій частині позовна заява за змістом і формою відповідає вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України, перешкоди для відкриття провадження, передбачені ст.121 та ч.2 ст.122 ЦПК України, відсутні.

Враховуючи зазначене, в частині позовної вимоги щодо визнання права на передачу у приватну власність земельної ділянки слід відкрити провадження і призначити її до судового розгляду.

Проте, не можна погодитись із позицією позивача ОСОБА_1 в частині заявлених позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення № 229 від 26.11.2009р. та зобовязання припинити дії, з огляду на наступне.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2007р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішенням Конституційного Суду України від 01.04.2010р. № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Так, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2007р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів. Зокрема, в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду спори щодо володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками;про визнання недійсною відмови у розгляді заяв громадян про безоплатну передачу у власність (приватизацію) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського й особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, дачного будинку та індивідуального гаража.

Статтями 2, 3, 17 КАС України встановлено загальне правило, за яким будь-яке рішення, дія чи бездіяль¬ність суб'єкта владних повноважень (у тому числі органу місцевого самоврядування) у межах повноважень, визначених законом, можуть бути оскаржені до адміністра¬тивного суду.

У п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин. Так, відповідно до пунктів «а», «б», «в», «г» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Відтак органи місцевого самоврядування у вказаних правових відносинах є субєктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції (нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу).

Відповідний висновок міститься у рішенні Конституційного Суду України № 10-рп/2010 від 1 квітня 2010 року у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, у якому визначено, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскаржень його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2510цс15 від 16.12.2015р. рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право.

Аналізуючи рішення ОСОБА_2 міської ради № 143 від 30.07.2009р. «Про надання згоди на передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд», згідно якого, зокрема, надано згоду на передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1, зобовязано ОСОБА_1 виготовити технічну документацію із землеустрою та подати її на затвердження міській раді, приходжу до висновку, що таке рішення не є підставою виникнення в особи права власності на конкретну земельну ділянку.

З огляду на зазначене, у позивача ОСОБА_1 не виникло речове право, а тому спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 міською радою в частині визнання незаконним та скасування рішення № 229 від 26.11.2009р. та зобовязання припинити дії має публічно-правовий характер та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому в частині цих позовних вимог у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 122, 127, 208-210 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Відкрити провадження у справі №719/94/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області в частині заявленої позовної вимоги щодо визнання права на передачу у приватну власність земельної ділянки відповідно до п. 4 рішення ОСОБА_2 міської ради № 143 від 30.07.2009р.

Призначити справу до судового розгляду в судове засідання на 12 квітня 2016 року о 09 год. 30 хв. в приміщенні Новодністровського міського суду Чернівецької області за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 24.

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області в частині заявлених позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення № 229 від 26.11.2009р. та зобовязання припинити дії.

Розяснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Про дату, час і місце судового засідання повідомити сторін у справі.

Направити відповідачу ОСОБА_2 міській раді Чернівецької області копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропонувати подати в строк до 12 квітня 2016 року письмові заперечення проти позову із посиланням на докази, що їх підтверджують.

Копію ухвали негайно направити сторонам.

Ухвала про відкриття провадження оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, крім випадків оскарження такої ухвали з підстав відкриття провадження з недотриманням правил підсудності. Заперечення на таку ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена.

У випадку оскарження ухвали про відкриття провадження з підстав недотримання правил підсудності та у випадку оскарження ухвали в частині відмови у відкритті провадження апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя