У х в а л а

іменем україни

13 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом та уточнивши його просив стягнути з ПАТ КБ «Надра» 616,67 доларів США залишку несплачених депозитних коштів, 76,88 доларів США - 3% річних, 1052,59 доларів США - пені, а всього 1746,14 доларів США.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 28 липня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір банківського строкового депозитного вкладу в доларах США № 1989098 строком по 28 жовтня 2014 із виплатою 12,5 % річних, за яким він передав банку у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності грошові кошти у сумі 4698 доларів США.

28 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача з вимогою повернути депозитний вклад, однак банк не виконав взятих на себе зобов'язань за договором та відмовив йому у поверненні коштів.

21 травня 2015 року Фонд гарантування вкладників фізичних осіб, через дирекцію ПАТ «Діамантбанк» у м. Полтаві частково повернув суму коштів у розмірі 82 128 грн 06 коп. замість 4 562, 73 доларів США, однак, кошти у повному обсязі йому банком не повернуті, просив задовольнити позов.

Рішенням Октябсрького районного суду м. Полтави від 01 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11 серпня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно з'ясував та встановив обставини справи, надав їм належну оцінку та правильно виходив з того, що між сторонами виникли зобов'язальні відносини з договору банківського вкладу, по закінченню строку дії якого банк відповідно до умов договору перерахував кошти з вкладного рахунку позивача на його поточний рахунок у банку, і позивач міг розпоряджатися ними, що свідчить про дотримання банком порядку повернення вкладу та сплати нарахованих процентів.

При цьому, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши, що постановою правління НБУ від 05 лютого 2015 року № 83 ПАТ «Комерційний банк «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2015 року № 26 з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію і 04 червня 2015 року постановою правління Національного банку України № 356 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та розпочато процедуру ліквідації банку, дійшли обґрунтованого висновку про те, що з цього часу задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за яким виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в національній валюті, а у частині, що перевищує її - в порядку черговості відповідно до вимог цього Закону, тому підстав для задоволення позову та стягнення з банку залишку коштів, 3 % річних та пені немає.

Судами правильно застосовані ст. 526, ч.1 1058, ч. 2 ст. 1060, ч. 1 ст. 1061 ЦК України, ст. ст. 36, 46, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оскаржувані рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

О.В. Попович