АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Ремеза В.А.

суддів Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 28.08.2015р. близько 10 години водій ОСОБА_4, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1 по вул. Полтавській в м. Павлограді, при зміні напрямку руху (розворот) не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням позивача, який рухався позаду в попутному напрямку.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.09.2015р. ОСОБА_4 визнано винним у виниклій ДТП та його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4, як володільця джерела підвищеної небезпеки, автомобіля «Fiat» д/ц АЕ 7953 НН, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві CK «ПЗУ Україна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії AI за № 6934055, виданого 29.08.2014, строком на 1 (один) рік, з 30.08.2014р. по 29.08.2015р. включно, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілому становить 100 000 грн., при цьому франшиза складає нуль гривень.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №109/2/15 від 18.10.2015р., вартість робіт для повного відновлення належного йому автомобіля НОМЕР_2, пошкодженого в ДТП складає 11 486,55грн., а вартість матеріального збитку, складає 9 165,55грн.

29.08.2015р. він звернувся до страхової компанії, яка направила його для оцінки пошкодження до ПП Коновалова, де йому було нараховано кошти, яких, з їх погляду, вистачало на ремонт автомобіля. Але навіть зазначену суму коштів він не отримав. Страхова компанія 30.09.2015р. сплатила вказаному підприємцю на ремонт його автомобіля кошти в розмірі 5 500грн., яких недостатньо для ремонту, а тому позивач просив стягнути зі страхової компанії страхове відшкодування у розмірі 3 665,55грн., а також враховуючи, що вартість робіт для повного відновлення належного йому автомобіля складає 11 486,55грн., просив стягнути різницю витрат з відновлення транспортного засобу з врахуванням зносу і без такого врахування в сумі 2 321грн., а також витрати на проведення дослідження в сумі 450грн. з винної у ДТП особи відповідача ОСОБА_4

Крім того, позивач вважає, що йому внаслідок винних та неправомірних дій відповідачів, було заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює в сумі 10 000грн., та яка полягає в порушені права власності позивача, який внаслідок пошкодження транспортного засобу зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особи, відповідальні за збитки не поновлюють його порушене право та не сплачують в добровільному порядку завдану позивачу шкоду, у зв'язку з чим він перебуває у постійній нервовій та психологічній напрузі, у пригніченому стані.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частковому скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що вимоги позивача до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» є передчасними, оскільки не сплинув 90 денний строк звернення позивача до страхової компанії з вимогами про сплату страхового відшкодування. Так само, вказані обставини унеможливлюють визначити суд суму різниці витрат з відновлення транспортного засобу з врахуванням зносу і без такого врахування, яку позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_4, тому вказані вимоги також є передчасними.

Однак з таким висновком суду погодитись неможна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником автомобіля НОМЕР_2.

28.08.2015р. близько 10 години водій ОСОБА_4, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1 по вул. Полтавській в м. Павлограді, при зміні напрямку руху (розворот) не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який рухався позаду в попутному напрямку.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.09.2015р. ОСОБА_4 визнано винним у виниклій ДТП та його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4, як володільця джерела підвищеної небезпеки, автомобіля «Fiat» д/ц АЕ 7953 НН, була застрахована в ПрАТ CK «ПЗУ Україна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії AI за № 6934055, виданого 29.08.2014р., строком на 1 рік, з 30.08.2014р. по 29.08.2015р. включно, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілому становить 100 000грн., при цьому франшиза складає 0грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 зазначеного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до положень ст. 36.1. Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 36.2. Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

36.4. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено колегією суддів в ході розгляду справи, страхова компанія визначила розмір страхового відшкодування у зв'язку з виниклою ДТП в сумі 5 508,50грн., і вказана сума страхового відшкодування була узгоджена з позивачем, що підтверджується матеріалами справи, і як пояснив позивач, вказану суму він отримав, а тому відсутні підстави для стягнення зі страхової компанії на користь позивача суми страхового відшкодування, у зв'язку з чим в частині вимог до страхової компанії позивачу слід відмовити.

Разом з тим, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №109/2/15 від 18.10.2015р., вартість робіт для повного відновлення належного йому автомобіля НОМЕР_2, пошкодженого в ДТП складає 11 486,55грн., а вартість матеріального збитку, складає 9 165,55грн.

Таким чином з винної у ДТП особи відповідача по справі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця від вартості відновлювального ремонту, встановленого висновком автотоварознавчого дослідження, та сплаченої страховою компанією на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку ст. 1194 ЦК України в сумі 11 486,55грн. 5 508,50грн. = 5 978,05грн., а також підлягають стягненню понесені позивачем витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 450грн., а всього 6 428,05грн.

Оскільки судом першої інстанції не вірно було встановлено обставини по справі, та невірно було застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому рішення суду в частині відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Що ж стосується рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що вирішуючи заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд з урахуванням обставин справи, та вимог чинного законодавства, та роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог визначивши розмір завданої моральної шкоди позивачу в сумі 1 000грн., і колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної шкоди скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 5 978,05грн., а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 450грн., а всього 6 428,05грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: