1 Справа № 335/2660/16-ц 2/335/930/2016
28 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В. при секретарі Кудряшовій Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Неос Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
У березні 2016 року ПАТ «Неос Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому вказав, що 05.03.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 32/08, з подальшим внесенням змін та доповнень.
Відповідно п. 1.1. Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію на поточні потреби в сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США строком з 05.03.2008 року до 02.03.2018 року зі сплатою 14 % (чотирнадцять процентів) річних.
Відповідно до положень п. 2.2.1, 2.2.2., 2.2.5. Договору, ОСОБА_1 зобов'язується використовувати кредит на цілі та в порядку, передбаченому умовами кредитного договору, забезпечити повернення отриманого кредиту та процентів за користування ним іпотекою, забезпечити погашення кредиту не пізніше 02 березня 2018 року шляхом внесення готівки в касу Банку або перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника за визначеним графіком.
Враховуючи положення Додаткової угоди від 16.07.2009 року, відповідно до п. 2.2.6. Кредитного договору Позичальник зобов'язується сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 15 % річних за строковий кредит та 20 % річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором. Розрахунковий період по нарахуванню процентів: з 05.03.2008 року по 20.03.2008 року включно, 30(31) день з «21» числа минулого по «20» число поточного місяця із розрахунку 365 (366) днів на рік з моменту виникнення заборгованості, та з 21.02.2018 року по 01.03.2018 року включно.
В разі невиконання п. 2.2.3. Позичальник зобов'язується сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 17 % річних за строковий кредит та 22 % річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором.
Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 100 000,00 дол. США.
У порушення умов Договору, ОСОБА_1, свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13.01.2016 року має прострочену заборгованість, а саме: строкова заборгованість - 27 470,00 дол. США; прострочена заборгованість - 32 776,78 дол. США;залишок строкових процентів - 670,22 дол. США;залишок прострочених процентів - 23 947,85 дол. США;
З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 05.03.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_1 (надалі за текстом - Іпотекодавець уклали Іпотечний договір № 35/08.
Відповідно до п. 1 Іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором Іпотекодавцем передано в іпотеку: квартиру номер 20 (двадцять), загальною площею 47,65 кв.м., житловою площею 26,45 кв.м., що знаходиться у місті Запоріжжі по бульвару Шевченка, будинок номер 47 (сорок сім).
Предмет іпотеки придбаний Іпотекодавцем на підставі Договору купівлі- продажу квартири, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 05.03.2008 року за № 1842, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 05.03.2008 року, номер правочину 2738173, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів, виданим 05.03.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за № 5552010.
Відповідно до п. 2 Іпотечного договору за згодою сторін заставна вартість предмету іпотеки складає 424 200,00 грн.
Предмет іпотеки без повідомлення Іпотекодержателя, у порушення положень Іпотечного договору та Закону України «Про іпотеку», Іпотекодавцем, було переведено з житлового фонду в нежитловий фонд нерухомого майна. Нежиле приміщення, що знаходиться за адресою квартири, яка була передана в іпотеку 05.03.2008 року, належить на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2009 року, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради на підставі Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.11.2008 року № 518/20.
Також, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 05.03.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_2, уклали Іпотечний договір № 36/08.
Відповідно до п. 1 Іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором Іпотекодавцем передано в іпотеку: квартиру номер 23 (двадцять три), загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., що знаходиться у місті Запоріжжі по бульвару Центральний, будинок номер 22 мам (двадцять два "а") (надалі за текстом - Предмет іпотеки 2).
Предмет іпотеки 2 належить Іпотекодавцю 2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 24.01.2008 року за р. № 471, що стверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Орендним підприємством Зіпорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 21.02.2008 року за № 17834514.
Відповідно до п. 2 Іпотечного договору 2 за згодою сторін заставна вартість предмету іпотеки складає 242 400,00 (двісті сорок дві тисячі чотириста гривень 00 копійок) грн.
Посилаючись на ті обставини, що боржником заборгованість за договором не сплачена, позивач просить суд звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме: нежиле приміщення номер 20, що знаходиться у місті Запоріжжі по бул. Шевченка, будинок номер 47, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2009 року; квартиру номер 23 (двадцять три), загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., що знаходиться у місті Запоріжжі по бульвару Центральний, будинок пер 22 "а" (двадцять два "а"), що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 24.01.2008 року, на користь ПАТ «НЕОС БАНК» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 32/08 від 5.03.2008 року, яка станом на 13.01.2016 року складає 84 864,85 (Вісімдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири долари США 85 центів) дол. США, а саме:строкова заборгованість - 27 470,00 (Двадцять сім тисяч чотириста сімдесят доларів США 00 центів) дол. США;прострочена заборгованість - 32 776,78 (Тридцять дві тисячі сімсот сімдесят шість доларів США 78 центів) дол. США;залишок строкових процентів - 670,22 (Шістсот сімдесят доларів США 22 центи) дол. США;залишок прострочених процентів - 23 947,85 (Двадцять три тисячі дев'ятсот сорок сім доларів США 85 центів) дол. США; шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна.
Відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру номер 23, загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., що знаходиться у місті Запоріжжі по бульвару Центральний, будинок номер 22 "а" (двадцять два "а") на час дії Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
У судове засіданні представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд задовольнити позов на підставах викладених у позовній заяві. Проти заочного рішення не заперечує.
У судові засідання по цій справі відповідачі повторно не з'явилися, причину своєї неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідачів у судове засідання.
Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю позивача, відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню .
Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.
Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що 05.03.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_1, уклали Кредитний договір № 32/08, з подальшим внесенням змін та доповнень.
Відповідно п. 1.1. Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію на поточні потреби в сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США строком з 05.03.2008 року до 02.03.2018 року зі сплатою 14 % (чотирнадцять процентів) річних.
Відповідно до положень п. 2.2.1, 2.2.2., 2.2.5. Договору, ОСОБА_1 зобов'язується використовувати кредит на цілі та в порядку, передбаченому умовами кредитного договору, забезпечити повернення отриманого кредиту та процентів за користування ним іпотекою, забезпечити погашення кредиту не пізніше 02 березня 2018 року шляхом внесення готівки в касу Банку або перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника за визначеним графіком
Враховуючи положення Додаткової угоди від 16.07.2009 року, відповідно до п. 2.2.6. Кредитного договору Позичальник зобов'язується сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 15 % (п'ятнадцяти процентів) річних за строковий кредит та 20 % (двадцяти процентів) річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором. Розрахунковий період по нарахуванню процентів: з 05.03.2008 року по 20.03.2008 року включно, 30(31) день з «21» числа минулого по «20» число поточного місяця із розрахунку 365 (366) днів на рік з моменту виникнення заборгованості, та з 21.02.2018 року по 01.03.2018 року включно.
В разі невиконання п. 2.2.3. Позичальник зобов'язується сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 17 % річних за строковий кредит та 22 % річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти
Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши ОСОБА_1 А,В. , кредит у сумі 100 000,00 (Сто тисяч) дол. США.
У порушення умов Договору, ОСОБА_1, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 13.01.2016 року має прострочену заборгованість, а саме:Строкова заборгованість - 27 470,00 дол. США;Прострочена заборгованість - 32 776,78 дол. США;Залишок строкових процентів - 670,22 дол. США;Залишок прострочених процентів - 23 947,85 дол. США; що підтверджується розрахунком заборгованості.
З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 05.03.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_1 уклали Іпотечний договір № 35/08.
Відповідно до п. 1 Іпотечного договору № 35/08 в забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором Іпотекодавцем № 35/08 передано в іпотеку: квартиру номер 20 (двадцять), загальною площею 47,65 кв.м., житловою площею 26,45 кв.м., що знаходиться у місті Запоріжжі по бульвару Шевченка, будинок номер 47 (сорок сім) .
Предмет іпотеки придбаний Іпотекодавцем на підставі Договору купівлі- продажу квартири, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 05.03.2008 року за № 1842, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 05.03.2008 року, номер правочину 2738173, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів, виданим 05.03.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за № 5552010.
Відповідно до п. 2 Іпотечного договору № 35/08 за згодою сторін заставна вартість предмету іпотеки складає 424 200,00 грн.
Відповідно до ч. 2, ст. 10 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.
Предмет іпотеки, без повідомлення Іпотекодержателя, у порушення положень Іпотечного договору та Закону України «Про іпотеку», ОСОБА_1, було переведено з житлового фонду в нежитловий фонд нерухомого майна. Нежиле приміщення, що знаходиться за адресою квартири, яка була передана в іпотеку 05.03.2008 року, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2009 року, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради на підставі Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.11.2008 року № 518/20.
Також, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 05.03.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_2 уклали Іпотечний договір № 36/08 .
Відповідно до п. 1 Іпотечного договору № 36/08 в забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором Іпотекодавцем передано в іпотеку: квартиру номер 23 (двадцять три), загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., що знаходиться у місті Запоріжжі по бульвару Центральний, будинок номер 22 а (двадцять два "а") .
Предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 24.01.2008 року за р. № 471, що стверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 21.02.2008 року за № 17834514.
Відповідно до п. 2 Іпотечного договору за згодою сторін заставна вартість предмету іпотеки складає 242 400,00 грн.
Відповідно до умов Кредитного договору Банк має право достроково стягнути раніше наданий кредит, проценти за ними, та можливі штрафні санкції, в тому числі і шляхом звернення стягнення на забезпечення в разі погіршення фінансового стану Позичальника, затримок погашення кредиту та сплати процентів, ухилення від контролю з боку Банку, погіршення стану заставленого майна, а також у разі, якщо наданий кредит буде з різних обставин незабезпеченим.
Відповідно до п. 11 Іпотечних договорів у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, Іпотекодержатель має право вимагати від Боржника дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п. 15 Іпотечних договорів звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.
Таким чином, зважаючи на невиконання ОСОБА_1 (Боржником) зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з Відповідачів, за рахунок предмету іпотеки.
Відповідно до ч.б ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення. в яких -на сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання -Зо одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором -Зо законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до умов Кредитного договору Банк має право достроково стягнути раніше наданий кредит, проценти за ними, та можливі штрафні санкції, в тому числі і шляхом звернення стягнення на забезпечення в разі погіршення фінансового стану Позичальника, затримок погашення кредиту та сплати процентів, ухилення від контролю з боку Банку, погіршення стану заставленого майна, а також у разі, якщо наданий кредит буде з різних обставин незабезпеченим.
На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору. Відповідачам було направлено Вимогу, а саме: повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але станом на дату подання позовної заяви Вимога не виконана.
За статтею 39 Закону України «Про іпотеку», передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд встановлює спосіб реалізації предмета іпотеки, зокрема, шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у Постанові Пленуму № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у п. 9 Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Крім того, відповідно до п. 42. Постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 року «Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Таким чином, зважаючи на невиконання ОСОБА_1В.(Боржником) зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з Відповідачів, за рахунок предмету іпотеки.
Приймаючи до уваги, що на дату подання зазначеного позову заборгованість за Кредитним договором не погашена, Банк прийняв рішення задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.
07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з положеннями якого протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.
Відтак установлений Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).
Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.
До такого правового висновку прийшов Верховний Суд України в постанові № 6-57цс15 від 27 травня 2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх для всіх судів України.
Щодо застосування Закону про мораторій, що містяться у Постановах Верховного суду України від 25 березня 2015 року у цивільній справі 6-44цс15, від 15 квітня 2015 року у цивільній справі № 6 - 46цс15, відповідно до яких, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.
Встановлений Законом України від 3 червня 2014 року № 1304-УІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).
Також, Постанова Верховного суду України від 27 травня 2015 року у цивільній справі 6-57ц15 містить правовий висновок, відповідно до якого вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.
Отже, положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не є підставою для відмови в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, а є підставою для відстрочення виконання такого рішення.
Згідно із ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч. 6 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 6-1205цс15 і відповідно дост. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів.
Відповідно до Частина 1 статті 3 ЦПК, передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваннях прав, свобод чи інтересів.
Позивач вважає найбільш сприятливим способом реалізації предмета іпотеки шляхом проведення торгів, а відтак суд визнає заявлені вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 51-60, 88, 209, 212, 214, 215,218,224-226 ЦПК України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства «Неос Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, задовольнити.
Відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру номер 23, загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., що знаходиться у місті Запоріжжі по бульвару Центральний, будинок номер 22 "а" (двадцять два "а"), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: Автономна АДРЕСА_2 Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 Паспорт: серія ЕС № 395538) на підставі Договору купівлі-продажу від 24.01.2008 року, на час дії Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання ним копії рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: Ю.В.Апаллонова