АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 631/969/14-ц Головуючий суддя І інстанції Покальчук Ю. М.
Провадження № 22-ц/790/2158/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, повязані із застосуванням Закону України Про захист прав споживачів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.

при секретарі - Огар І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» міста Дніпропетровськ про захист прав споживачів і стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 11 вересня 2013 року між ним та ПАТ КБ «Приват Банк» був укладений договір банківського вкладу «Стандарт на 12 місяців», за яким банк прийняв від нього грошові кошти у розмірі 25 тис. доларів США строком на 366 днів з процентною ставкою 8% річних. Станом на 16 травня 2014 року залишок на його рахунку становив 26 008,12 доларів США. Зазначав, що він звертався до відповідача 20 липня 2014 року про дострокове повернення суми вкладу, проте отримав пропозицію щодо реструктуризації вкладу. Вказував, що банком були заблоковані його рахунки: «Стандарт на 12 місяців» та «ОСОБА_1 для виплат», оскільки вони були відкриті у Севастопольській філії ПАТ КБ «Приват Банк», а банк відмовляється повернути йому грошові кошти, які залишились на них. Просив стягнути на свою користь з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 4 303 грн. 62 коп. та 26 008,12 доларів США.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2015 року рішення суду першої інстанції було змінено, скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ КБ «Приват Банк» на його користь 26 008 доларів США та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено частково, стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за депозитним договором № SAMDN5181 від 11 вересня 2013 року в сумі 26 008,12 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті вимог рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційна скарга ПАТ КБ «Приват Банк» задоволена частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що позивач, на підтвердження своїх вимог, надав суду копії договору та довідки про залишок на рахунку, належним чином не посвідчені. Будь - яких документів на підтвердження внесення ним коштів на депозитний рахунок позивач не надав.

Згідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанцій при новому розгляді справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, та ухвали нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на ті самі обставини, на які посилався обґрунтовуючи позовні вимоги. Зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки доказам у справі.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із частиною першою ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 січня 2014 року № 6-149цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З пояснень представника відповідача вбачається, що діяльність відокремлених підрозділів Філії Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» припинена, доступу до первинної документації зазначеної Філії ПАТ КБ «Приват Банк» на цей час не має, тому відсутня можливість підтвердити або спростувати факт укладення договору, наявність та розмір заборгованості ПАТ КБ «Приват Банк» перед позивачем.

Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів укладення договору банківського вкладу між сторонами та внесення позивачем на депозитний рахунок ПАТ КБ «Приват Банк» грошових коштів. Позивачем на підтвердження своїх вимог надано лише копію договору банківського вкладу від 11.09.2013 року та копію довідки про залишок коштів на депозитному рахунку, які належним чином не посвідчені, тому не можуть бути прийняті судом у якості належних та допустимих доказів.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 313-315, 317, 319 ЦПК України , судова колегія,-

У Х ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді