Провадження № 2/522/2577/16
УХВАЛА

05 квітня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Бойчука А. Ю.,

за участю секретаря: Громова А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором займу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 18423.3 ам.дол. єкв. 387802.3 грн. за договором займу від 28.10.2011 року.

28 березня 2016 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову, згідно якої він просить накласти арешт на ? частину квартири по адресу Одеса АДРЕСА_1, що належать відповідачеві згідно доданої раніше відомості про обєкт нерухомого майна; заборонити органу реєстрації Приморського району м. Одеси проводити реєстрацію фізичних осіб, в тому числі і неповнолітніх в даній квартирі; заборонити вчиняти дії з відчуження нерухомого майна, до виконання судового рішення.

Заява про забезпечення позову розглядається в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 151 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У викладений вимозі про забезпечення позову позивачем не зазначені докази, які б підтвердили те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд критично ставиться до доводів представника позивача, тому вважає в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 168, 209, 210, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ,- «про забезпечення позову» - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які беруть участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: А. Ю. Бойчук