Справа № 303/2827/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Панько В.Ф., Куштана Б.П.

при секретарі - Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 2 жовтня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з вищевказаним позовом .

Позивні вимоги мотивовані тим, що 28.11.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 262/Св-06, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 20 000,00 доларів США із розрахунку 13,5% річних на весь час фактичного користування кредитом на строк з 28.11.2006 року по 27.11.2021 року.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань «Укрпромбанку» на користь АТ«Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, в обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступив) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою відповідно до укладеного договору поруки №262/Zпор-06-01 від 8.11.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 (Поручитель), ОСОБА_5 (Боржник), згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №262/Св-06 від 28.11.2006 року.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечено іпотечним договором №262/Zквіп-06-01 від 28.11.2006 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 Предметом іпотеки є: домоволодіння загальною площею 48,20 кв. метрів, крім цього підвал 20,20 кв.м., в т.ч. житловою площею 24,70 кв.м., що належить ОСОБА_9., ОСОБА_4, ОСОБА_5. на підставі свідоцтва про право власності /рішення МВК № 193/29.08.2006/ Мукачівським УМГ, розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, однак зобов'язання не виконується, у зв'язку з чим станом на 9 квітня 2014 року відповідач ОСОБА_5 має заборгованість у сумі 317 885,42 грн., в тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту - 194949,51 грн.; сума заборгованості за відсотками - 122 935,90 грн. Тому просив стягнути вказану заборгованість з ОСОБА_9., ОСОБА_3 Стягнути пропорційно з відповідачів судові витрати. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 207888,98 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння загальною площею 48,20 кв. метрів, крім цього підвал 20,20 кв.м. в тому числі житловою площею 24,70 кв. метрів, що належить ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності /рішення МВК № 193/29.08.2006/ Мукачівським УМГ, розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 2 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу,в якій порушив питання його скасування та постановлення нового,яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновкам суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 квітня 2015 року апеляційна скарга задоволена частково: рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення боргу скасовано та ухвалено нове, яким вимоги в цій частині задоволені частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 28.11.06р.станом на 9.04.14р. у сумі 260722,11 грн. із яких: 194949,25 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 65722.60 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вирішено питання судового збору. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.15р. рішення апеляційного суду Закарпатської області скасовано, а справа направлена на новий розгляд.

В цій ухвалі зазначено, що незаконність рішення апеляційного суду Закарпатської області виражається в тому, що законодавством не передбачено солідарну відповідальність боржника та майнового поручителя за невиконання позичальником умов кредитного договору по поверненню кредиту та невірним застосуванням ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Саме ці висновки та мотиви є обов'язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги: позивач згідно договору про передачу активів та кредитних зобов'язань набув права вимоги по кредитному договору, неналежне виконання зобов'язання мало місце до заміни кредитора, позивач має право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судове засідання сторони не з'явились, про причину неявки не повідомили. Належне повідомлення про час та місце розгляду справи доведено відповідною розпискою позивача та відмітками поштового зв'язку про повернення повісток, які були направлені відповідачам по причині закінчення терміну зберігання повісток. Тобто, зазначені особи не явились за отриманням повісток і тому суд вважає, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Тому суд розглянув справу у відсутності сторін на без фіксації судового процесу, що відповідає вимогам ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними й допустимими доказами факту відступлення Банком права вимоги Товариству за кредитним договором № 262/Св-06, укладеним з ОСОБА_5, не повідомив належним чином відповідачів про зміну кредитора у зобов'язанні, по вимозі про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 5883 доларів США та відсотками в сумі 15762,23 доларів США з 10 грудня 2006 року по 13 травня 2011 року відмовив також і за спливом строку позовної давності та за відсутності даних про курс валют.

З такою мотивацією рішення суду погодитись не можна на підставі наступного.

По справі встановлено, що 28 листопада 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 262/Св-06. Згідно з умовами цього договору Банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався сплатити 13,5% річних та повернути кредит до 27 листопада 2021 року.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою відповідно до укладеного договору поруки №262/Zпор-06-01 від 28 листопада 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 (Поручитель), ОСОБА_5 (Боржник), згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №262/Св-06 від 28 листопада 2006 року.

Також виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечено іпотечним договором №262/Zквіп-06-01 від 28 листопада 2006 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_5 і неповнолітнім ОСОБА_4, який діяв за згодою свого батька - ОСОБА_5

Встановлено, що Банк відступив право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за відповідним договором від 30 червня 2010 року, зокрема, і щодо кредитного договору № 262/Св-06 від 28 листопада 2006 року, укладеного з ОСОБА_5. Це підтверджується витягом з Додатку № 2 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укпромбанку на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30 червня 2010 року, відповідно до якого, фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання за кредитним договором у валюті кредиту станом на 1 червня 2010 року становить 18220,71 доларів США. Прострочена заборгованість виникла ще перед первісним кредитором, до передачі активів від ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банк». Наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором підтверджується, що ПАТ «Дельта Банк» прийнято на баланс заборгованість за тілом кредиту в розмірі 16412,08 доларів США та за відсотками в розмірі 1990,73 доларів США.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).

Договір відступлення права на сьогоднішній день чинний і щодо нього, згідно ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності правочину. Відповідачами даний договір не оспорений. Більш цього, встановлено, що боржник не погашав заборгованості ні попередньому кредиторові ні новому і тому він повинен нести відповідальність перед новим кредитором в розмірі відповідно до умов кредитного договору та діючого законодавства. Це відповідає правовій позиці ВСУ, висловленій в постанові від 23 вересня 2015 р. у справі № 6-979цс15, яка є обов'язковою для врахування відповідно до ч.2 ст.214, ст.360-7 ЦПК України.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тому позовні вимоги в частині солідарного стягнення боргу з боржника та поручителя з врахуванням нижченаведеного є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Відповідачі заявляли клопотання про застосування позовної давності (а.с. 76-78), а тому вимога про стягнення заборгованості за період до 13 травня 2011 року (три роки до подачі позову) задоволенню не підлягає.

Таким чином згідно наданого позивачем розрахунку станом на 9 квітня 2014 року розмір заборгованості нарахованої після 13 травня 2011 року разом становить (16412,08$ + 6325,23$) = 22737,31 доларів США (за курсом НБУ 11.8784 на день розрахунку складає 269891,87 грн.), у тому числі: за кредитом (16412,08$*11,87) = 194811,39 грн.; за відсотками - 6325,23$ * 11,87) = 75080,48 грн.

І саме цю заборгованість слід стягнути солідарно з ОСОБА_5.(боржника) і ОСОБА_3(поручителя).

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Тому вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, що відповідає правовій позиції ВСУ від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1385цс15.

Керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 2 жовтня 2014 року по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 262/Св-06 від 28 листопада 2006 року станом на 9 квітня 2014 року у сумі 269891,87 грн. із яких: заборгованість за кредитом 194811,39 грн.; 75080,48 грн. - сума заборгованості за відсотками.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 262/Св-06 від 28 листопада 2006 року укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 що складає 207 888, 98 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_4 за договором іпотеки від 28.11.2006 р., укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2, який діяв від свого імені та від імені своєї малолітньої дитини ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який діяв за згодою свого батька ОСОБА_5, а саме: домоволодіння загальною площею 48,20 кв.м., та підвал 20,20 кв.м., в т.ч. житловою площею 24,70 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але не менше ціни, визначеної в договорі іпотеки.

Стягнути ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір, сплачений при зверненні до суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції в сумі 1589 грн. 43 коп. грн. з кожного.

Виконання рішення в частині звернення стягнення на вказане майно не підлягає виконанню до закінчення дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :