АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до розписки від 25 грудня 2004 року, яка була складена відповідачем, ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_3 5000,00 дол. США (еквівалент на той час 25000,00 грн.) за продаж автомобіля «Форд транзит», р/н НОМЕР_1. У подальшому на даний автомобіль був накладений арешт через заборгованість ОСОБА_4 за кредитними договорами та вилучений у позивача, що унеможливлює та порушує права позивача на володіння та розпорядження даним автомобілем.

Враховуючи вищезазначене, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля між ним та відповідачем укладений не був, автомобіль був вилучений із володіння позивача, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 39900,00 грн., 3% річних 1197,00 грн. та судові витрати по справі, а також у відшкодування завданої моральної шкоди - суму у розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 39 900,00 грн. отриманих за продаж автомобіля та 399,00 грн. судових витрат - всього 40299,00 грн. Окрім цього, вказаним рішенням було поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду з даним позовом.

В іншій частині позову - було відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі, посилаючись на безпідставність поновлення судом першої інстанції строку звернення до суду ОСОБА_3

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Колегія суддів наголошує, що виходячи з доводів апеляційної скарги, дане рішення суду переглядається лише в частині поновлення строку звернення до суду.

Судом встановлено, що відповідно до наданої ОСОБА_2 розписки від 25 грудня 2004 року, він отримав від ОСОБА_3 5000,00 дол. США (еквівалент 2500,00 грн.) за проданий йому автомобіль «Форд Транзит» р/н НОМЕР_2, який на праві власності належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯАА №745150.

При складанні зазначеної розписки сторонами не були дотримані вимоги щодо укладання відповідного правочину купівлі-продажу рухомого майна, який в силу п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому сторони вчинили певні дії для укладення договору, а саме: позивач передав грошові кошти за проданий автомобіль відповідачу, а відповідач, у свою чергу, передав позивачу транспортний засіб, підтвердивши, таким чином, намір на вчинення правочину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів". Порядком, чинним на момент спірних правовідносин станом на 03.03.2010 року, встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Відповідно до п.7 цього Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Державна реєстрація транспортних засобів, відповідно до п.8 Порядку проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Перед відчуженням автомобіль «Форд Транзит» р/н НОМЕР_2 не був знятий відповідачем з обліку в підрозділах Державтоінспекції, у зв'язку з чим, згодом, був вилучений з користування позивача за боргові зобов'язання ОСОБА_2

Сплачена позивачем сума в рахунок купівлі автомобіля є авансом в розумінні ч. 2 ст. 570 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд виходив з того, що оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не був укладений, то підтверджена розпискою від 25 грудня 2004 року сплачена ОСОБА_3 сума в рахунок купівлі автомобіля дає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 39 900,00 грн., які на час звернення до суду з позовом становлять 5000,00 доларів США.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних від суми боргу у розмірі 1197,00 грн. та про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачем, по-перше, не надано детальний розрахунок нарахованої суми 1197,00 грн., по-друге, дані правовідносини не є борговими зобов'язаннями та, по-третє, між сторонами виник спір з приводу невиконання договірного зобов'язання, яким не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди за умови порушення іншим учасником договору зобов'язань.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в своїй апеляційній скарзі на порушення процесуальних і матеріальних норм законодавства, зокрема щодо неправомірності поновлення ОСОБА_3 строків на звернення до суду з даним позовом.

Статтями 256, 257, 267 ЦПК України передбачено, що право особи на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу обмежується позовною давністю. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, яке в свою чергу, виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Слід зазначити, що пропуск строків позовної давності є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Однак, за наявності поважних причин пропуску строків позовної давності, за заявою позивача, суд може поновити пропущений строк. Поважними обставинами пропуску строків позовної давності можуть бути визнані ті обставини, які пов'язані з особою позивача.

У судовому засіданні від 17 листопада 2015 року позивач просив поновити йому строк на звернення до суду з даним позовом.

Питання по заяві позивача щодо поновлення строків на звернення до суду вирішується разом з ухваленням судом рішення по цивільній справі щодо позовних вимог, що й було зроблено судом першої інстанції 17 листопада 2015 року під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди з урахуванням фактичних обставин справи.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова