н/п 2/490/1380/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., при секретарі Баришніковій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ :

17 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :17:053:0001, в межах плану для будівлі та обслуговування індивідуального житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул. Колгоспна 38. В обґрунтування позову позивач вказав, що 10.01.1997 року він уклав з відповідачем договір дарування земельної ділянки. В подальшому позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, проте державний реєстратор відмовив у державній реєстрації прав на нерухоме майно у звязку з ненаданням державного акту на земельну ділянку. Позивач звернувся до Управління держземагенства у Миколаївському районі. Проте, останнім відмовлено у видачі державного акту оскільки нормами діючого законодавства вказане не передбачено. Таким чином, на теперішній час позивач не має можливості зареєструвати договір дарування в Державному реєстрі прав та їх обтяжень, оскільки своєчасно не отримав державний акт. Виходячи з вищевикладеного позивач просив суд позов задовольнити. У судове засідання сторони не зявились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просила суд позов задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що вимоги позову визнає та не заперечує проти його задоволення. Третя особа у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила, заперечень проти позову не надала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. 10 січня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, відповідно до якого останній подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар земельну ділянку площею 0,12 га, в межах плану для будівлі та обслуговування індивідуального житлового будинку, що знаходиться в м.Миколаєві, с.Матвіївка, по вулиці Колгоспна 38 /а.с.7/. Вищевказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданому 17.07.1995 року та зареєстрованому Матвіївською селищною радою народних депутатів в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25 від 02.04.1997 року /а.с.7/. Вказаний договір дарування від 10.01.1997 року було зареєстровано в Миколаївському МБТІ за реєстровим № 25 від 02.04.1997 року /а.с.7 оборот/. 05 лютого 2014 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 11 лютого 2014 року рішенням № 10802848 державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки він не надав державного акту на земельну ділянку /а.с.10/. 18 лютого 2016 року Управлінням держземаганства у Миколаївському районі Миколаївської області Головного управління держземаганства у Миколаївській області на запит позивача було надано відповідь, що відповідно до діючого законодавства видача державних актів на право власності на земельну ділянку не передбачено /а.с.11/. Згідно п.1 ч.1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. На підставі вимог ч.1 і 2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, коли право власності на земельну ділянку, набуто у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою чи свідоцтвом про право на спадщину. Згідно пояснень позивача у звязку із матеріальними труднощами він своєчасно не отримав державний акт на земельну ділянку, проте договір дарування своєчасно був зареєстрований у Миколаївському МБТІ. На теперішний час позивач не має можливості зареєструвати договір дарування в державному реєстрі прав та їх обтяжень, оскільки своєчасно не отримав державний акт, який отримати на сьогоднішній день неможливо. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. В матеріалах справи міститься витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відповідно до якого право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за позивачем, ділянці присвоєно кадастровий номер, вказано цільове призначення, визначено межі /а.с.9/. Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 226 ЦПК України, ст.126 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :17:053:0001, в межах плану для будівлі та обслуговування індивідуального житлового будинку, яка розташована за адресою: м.Миколаїв, с.Матвіївка, вул. Колгоспна 38.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Мамаєва