Справа №464/2741/16-ц
пр № 2/464/1039/16
У Х В А Л А

04.04.2016 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити ОСОБА_2 з приміщення за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 195-А, позначене літерою А-2 площею 232,4 м.кв. з приналежними господарськими спорудами.

Однак подана позивачами позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК та Закону України «Про судовий збір» з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної. Так, відповідно до п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Однак, при подачі позову позивачами не додано документи (квитанції, платіжного доручення), що підтверджують сплату судових витрат.

Водночас, відповідно до положень ст.82 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі. Отже, підставою для відстрочення сплати судового збору може бути лише майновий стан сторони. Проте, заявлене позивачем в своєму позові клопотання про відстрочення сплати судового збору жодними конкретними та фактичними даними (документами) щодо перебуванням у скрутному матеріальному становищі не підтверджене, що не дає підстав для винесення відповідної ухвали суду.

Крім того, за вимогами пунктів 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява, окрім інших даних, повинна містити викладення обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначаючи докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування. Так, з огляду на зміст позовних вимог, суть спору та описані позивачем в позовній заяві обставини справи, останній не представив суду належних доказів неправомірного заняття відповідачем приміщення за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 195-А (літ.А-2), з огляду на те, що виселення проводиться лише з неправомірно зайнятого житлового приміщення (житла). Порядок реалізації законного виселення чітко встановлена законодавством України. Зокрема, ст.109 Житлового кодексу передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник на підставі договору піднайму нежитлових приміщень від 12.01.2016р., при цьому позивач чітко покликається на порушення умов та/або положень саме цього договору (договірні відносини), без жодної вказівки на порушення норм житлового законодавства.

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, шляхом подання позовної заяви з дотриманням вимог ст.ст.119 ЦПК України та сплати судового збору в розмірі визначеному у відповідності Закону України «Про судовий збір» з долученням оригіналу платіжного документу до матеріалів позову.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення залишити без руху, надавши строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали суду, для усунення недоліків заяви.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

На ухвалу в частині визначення розміру судових витрат може бути подано апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Чорна С.З.