Справа № 509/3922/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Овідіопольський районний суд в Одеській області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.,

при секретарі Осадченко С.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 до про поділ спільного сумісного майна подружжя, суд,-

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що у 28 грудня 1968 році укладено шлюб з відповідачем, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Одеси, актовий запис №4419 від 28.12.1968 року.12 лютого 2014 року відповідно до рішення суду шлюб розірваний. Під час шлюбу сторони придбали нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1(далі по тесту спірне нерухоме майно).

З урахуванням положень ст. 71 СК України, приймаючи до уваги інтереси дружини, чоловіка представник позивача просить поділити вищевказане нерухоме майно та виділити ? частини житлового будинку у приватну власність та встановити порядок виконання рішення суду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги фактично не визнала.

Заслухавши пояснення сторін дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так судом встановлено, що 28 грудня 1968 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований належним чином.

12 лютого 2014 року відповідно до рішення суду шлюб розірваний. Неповнолітніх дітей у сторін не має.

Позивач просить провести поділ спірного нерухомого майна, при цьому посилаючись на вартість в розмірі 231 646 р.н., яка зазначена при інвентаризації нерухомого майна на 14.03.2008 року (а.с.34). Відповідачка з даною вартістю не погоджується. Представник позивача вважає, що інвентарна вартість спірного нерухомого майна відповідає фактичним обставинам справи. В ході розгляду даної справи предметом доказування є вартість спірного нерухомого майна, що знаходить своє відображення в п. 22. Пленуму ВС України Постанови від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, згідно якого: «Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду». Відповідно до ст.ст. 58,59 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих письмових доказів, стосовно вартості спірного нерухомого майна. Відповідно до ст. 212 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтований, позивач не надав доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, що позбавляє можливості прийняти законне рішення, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Позивач просить встановити порядок виконання рішення суду відповідно до якого рішення суду у разі набрання ним законної сили є підставою для державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на ? частку будинку АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 - права власності на ? частку будинку АДРЕСА_1. З урахуванням позовних вимог та відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, суд вважає, що позивач звернувся з такими вимогами, які на час розгляду не підлягають судовому захисту. Порядок виконання судового рішення передбачається іншими законами та нормативно-правовими документами, а тому суд вважає, що дані вимоги є передчасними.

При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що позов є не обґрунтований, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,88, 209, 212,214 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Кириченко П.Л.