Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/293/16-ц

21 квітня 2016 року

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря Матлюк Л.Г.

розглянувши у судовому засіданні в смт.Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування позикою,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування позикою.

Заявлені вимоги мотивує тим, судовим наказом №2н-61/2009 за її заявою стягнуто з ОСОБА_3 3030 грн. боргу та 5090 грн. 40 коп. процентів за користування позикою. Разом з тим, вказаний наказ відповідачем не виконаний. У звязку з чим, рішенням Богородчанського районного суду від 13.03.2013 з ОСОБА_3 стягнуто на її користь 12528 грн. 32 коп., з них: 12528,32 грн. процентів за користування позикою в період з березня 2009 по лютий 2013 року та 391,64 грн. за прострочення виконання зобовязання. Так, в ході судового розгляду цивільної справи встановлено, що між нею та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно якого вона передала відповідачу 600 доларів США, а відповідач повинен був повернути борг протягом трьох місяців та сплатити 8% місячних за користування позикою. В подальшому, ОСОБА_3 повернуто їй 200 доларів США. Однак, частину позики в розмірі 400 доларів США відповідач не повернув досі.

Представник позивача в поданій заяві просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Встановлено, що 18 травня 2007 року між сторонами укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 600 доларів США. Договором передбачено 8% місячних від суми позики за користування позикою. ОСОБА_3 зобов'язувався повернути гроші протягом 3 місяців.

За заявою ОСОБА_2 наказом № 2н-61 від 27 лютого 2009 року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 стягнуто 3030 грн. боргу за договором позики та 5090 грн. 40 коп. процентів за користування позикою.

В ході судового розгляду цивільної справи встановлено, що між сторонами укладено договір позики, згідно якого позивачка передала відповідачу 600 доларів США, а відповідач повинен був повернути борг протягом трьох місяців та сплатити 8% місячних за користування позикою. В подальшому, ОСОБА_3 повернуто позивачці 200 доларів США. Однак, частину позики в розмірі 400 доларів США відповідач не повернув досі. Рішенням Богородчанського районного суду від 13 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 12528 грн. 32 коп. процентів за користування позикою та за прострочення виконання зобов'язання за договором позики від 18 травня 2007 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

?Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів, розмір і порядок яких встановлюється договором. Договором позики від 18 травня 2007 року, обумовлено розмір процентів за користування коштами в розмірі 8% місячних.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства, що виникають з кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання ……

ОСОБА_3 зобов'язання перед позикодавицею належним чином не виконав.

За період з 01 березня 2013 року по 09 березня 2016 року сума процентів за користування позикою в розмірі 400 доларів складає 8781,40 грн. ( 1105 днів?0,3 долари США = 331,5 доларів США, що відповідно до офіційного курсу становить 8781,4 0 грн.)

При таких обставнинах вважаю, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування позикою, підставні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі ст.ст. 599, 625, 1048 - 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 61, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 8781,40 грн. процентів за користування позикою в період з 01 березня 2013 року по 09 березня 2016 року за договором позики від 18 травня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його отримання.

Головуюча Круль І.В.