Справа № 500/2936/15-ц
Провадження № 2/500/579/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Грубіян Л.І,

при секретарі Матвійчук Н.Ф.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ФГ «ОСОБА_4А.» про витребування майна з чужого незаконного володіння, ціна позову 81049,50 грн.

ВСТАНОВИВ

21.05.2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду на тих підставах, що 04 січня 2011 року між ним та відповідачем ФГ «ОСОБА_4А.» було укладено договір оренди строком на десять років, земельної ділянки площею 8,30га, який належить йому на підставі державного акту права власності на землю серії №458810 від 19.09.2002 року, земельна ділянка знаходиться на території Новопокровської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Вказаний договір не пройшов державну реєстрацію, тому з 01 вересня 2014 року позивач уклав новий договір на оренду цієї ж земельної ділянки з фермерським господарством «Дінекс-агро», також строком на десять років.

Не зважаючи на те що укладено новий договір, відповідач земельну ділянку не звільнив, засіяв ріпаком у 2014 році, у зв'язку із чим просив визнати за позивачем право власності на посіви озимого ріпаку, згодом представник позивача позовні вимоги частково змінив та просить стягнути з відповідача на користь позивача зібрані 18,02 тони озимого ріпаку врожаю 2015 року. Представник позивача уточнений позов підтримав в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні, по суті позову не міг нічого пояснити, сказавши, що в суд його визвали повісткою, тому й прийшов, знає що дві фірми судяться за його землю, а йому все рівно якби побільше давали зерна.

Представник відповідача позов не визнав, та пояснив, що відповідач ФГ «ОСОБА_4А.» користувався земельною ділянкою на підставі договору від 04 січня 2011 , який по теперішній час не розірвано та не скасовано. Земельна ділянка, оброблялась ФГ «ОСОБА_4А.», а позивачу сплачувалась орендна плата. З урахуванням вказаного позивач не займався на земельній ділянці господарською діяльністю, у зв'язку із чим відсутні підстави для стягнення врожаю ріпаку 2015 року. До того ж пояснив, що не надані докази щодо посіву, а також розміру зібраного врожаю ріпаку 2015 року.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

В своїх вимогах позивач просить визнати право власності на посіви озимого ріпаку, що знаходяться на земельній ділянці площею 8,30га 5,13 на території Новопокровської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за державним актом на право приватної власності на землю серії №458810 від 19.09.2002 року, який видано позивачу ОСОБА_3 Новопокровською сільською народних депутатів.

Позовною заявою, а також поясненнями сторін в судовому засіданні вказана земельна ділянка, що розташована в масиві № 64 на території Новопокровської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, що є об'єктом договору оренди землі з фермерським господарством «Дінекс-Агро» від 01 вересня 2014 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області у справі №916/4288/14 від 24 жовтня 2014 року за позовом фермерського господарства ФГ «ОСОБА_4А.» до фермерського господарства «Дінекс-Агро» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками у забезпечення позову заборонено здійснювати державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, серед яких визначена земельна ділянка позивача, разом із тим рішенням господарського суду Одеської області від 27 травня 2015 року, яке набуло законної сили з урахуванням постанови Одеського апеляційного господарського суду від 30 липня 2015 року, вказана земельна ділянка відсутня.

Таким чином існує спір щодо осіб, які мають право на користування вказаною земельною ділянкою.

У відповідності до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Разом із тим сторони визнали доведеною та такою, що не підлягає додатковому доказуванню наявність між сторонами договору оренди з 04 січня 2011 року строком на десять років. До наступного часу державна реєстрація договору відсутня, між тим договір оренди не розірвано та не визнано недійсним. Вказана обставина визнається судом такою, що у відповідності до вимог ст. 638 ч.1 ЦК України зумовлює досягнення згоди між сторонами щодо істотних умов договору. Таким чином належним правомочним володільцем(землекористувачем) на даній земельній ділянці є саме та особа, яка уклала з власником земельної ділянки договір оренди, тобто фермерське господарство ФГ «ОСОБА_4 А.».

Окрім вказаного, у відповідності до роз'яснень п.14 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року з наступними змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284).

Разом із тим чинним законодавством, що також визначено п. 16 вказаної постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року з наступними змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачені випадки про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства.

З урахуванням вказаного предметом спору є врожай ріпаку, який позивач мав можливість отримати в разі посіву з свого боку на вказаній земельній ділянці, тобто неодержаних доходів (упущеної вигоди).

Користування земельною ділянкою передбачає отримання урожаю, що у свою чергу вимагає від сторони надання доказів, за якими може бути визнано право на урожай, а не на отримання орендної плати.

Разом із тим позивачем не надано доказів, які можуть підтверджувати розмір неодержаних доходів (упущеної вигоди). Окрім вказаного кількість врожаю визначена за результатами статистичної звітності врожайності на територіях, що не знаходяться у полі №64 за місцем знаходження земельної ділянки, що у свою чергу не може бути визначено як наявна кількість на час звернення позивача до суду.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ФГ «ОСОБА_4А.» про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

В задоволені позову ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення з фермерського господарства «ФГ «ОСОБА_4А.» 18,01 тон озимого ріпаку врожаю 2015 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5