233 № 233/960/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Костянтинівка, вул. Армійська (Красноармійська), 315, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 315 по вул. Армійська (Красноармійська) у м. Костянтинівка.

В спірному житловому приміщенні зареєстровані: її син ОСОБА_5 та його малолітня дитина ОСОБА_6, а також колишня її невістка відповідач ОСОБА_4.

Відповідач понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає, участі у витратах, повязаних з утриманням будинку, не несе, її особистих речей у ньому не має. ОСОБА_4 мешкає за адресою своїх батьків: м. Костянтинівка, вул. Трудова, 465/9.

Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому приміщенні порушує її права власника житла здійснювати своє право володіння, користування та розпорядження майном з боку відповідача, яка понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, пояснивши, що у належному їй житловому будинку № 315 по вул. Армійська у м. Костянтинівка зареєстрована ОСОБА_4, з якою її син ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі. Подружні відносини між відповідачем та її сином ОСОБА_5 припинені. У березні 2015 року відповідач ОСОБА_4 зібрала свої речі та пішла зі спірного житлового приміщення. З того часу, відповідач будинком № 315 по вул. Армійська (Красноармійська) у м. Костянтинівка не користується, комунальні платежі не сплачує, добровільно знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою не бажає. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю з тих же підстав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, пояснивши, що відповідач ОСОБА_4 не користується спірним житловим приміщенням з вересня 2015 року. Також категорично заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді судового збору.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу житлового будинку від 22.11.2005 року, зареєстрованим в реєстрі за № 6227, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 315 по вул. Червоноармійська (Красноармійська) у м. Костянтинівка Донецької області (а.с.7). Право приватної власності ОСОБА_1 на житловий будинок № 315 по вул. Червоноармійська у м. Костянтинівка зареєстровано у Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації 23.12.2005 року номер запису 380 в книзі 2 (а.с.8). Рішенням Костянтинівської міської ради від 22 жовтня 2015 року № 6/61-1084 вулиця Красноармійська перейменована на вул. Армійська (а.с.9).

Тож, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до відомостей із Домової книги (а.с. 11-12), відповідач ОСОБА_4 зареєстрована у спірному житловому приміщенні з 31.08.2010 року як член сімї власника будинку (дружина сина власника будинку).

Факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, сусідів позивача, які у судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили факт, що відповідач ОСОБА_4 у будинку № 315 по вул. Армійська у м. Костянтинівка не проживає з березня 2015 року.

За довідками КП «СЕЗ» від 17.03.2016 року (а.с.34-35) відповідач ОСОБА_4 мешкає у своїх батьків за адресою: м. Костянтинівка, вул. Трудова, 465/9, що сторонами у судовому засіданні не оспорювалось.

За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим в будинку № 315 по вул. Армійська (Красноармійська) м. Костянтинівка.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_3 про те, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні з вересня 2015 року, оскільки зазначені доводи будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені та спростовані свідченням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, за твердженням яких, відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає з березня 2015 року.

Суд також вважає помилковим посилання сторони позивачів на норми ст.ст. 71,72 ЖК України, оскільки на правовідносини, що виникли між сторонами вимоги зазначених норм не поширюються.

За таких обставин, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,21 грн.

На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Костянтинівка, вул. Армійська (Красноармійська) буд.315.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 21 коп.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 18 квітня 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Каліуш