Справа № 459/4145/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі : головуючого-судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.02.2016 року, просив стягнути з відповідача на його користь 32075,00 грн. заборгованості за договором позики, що складається з наступного: 16000,00 грн. - основна сума боргу; 8000,00 грн. - пеня; 443,61 грн. відсотки за користування коштами. На обгрунтування позову зазначив, що 04 жовтня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу конструкцій тепличного типу з обладнанням та комунікаціями, матеріалами, де він виступав продавцем, а ОСОБА_5 покупцем. За умовами цього договору він передав відповідачу вищевказані конструкції тепличного типу з обладнанням, комунікаціями та матеріалами, які були розташовані на земельній ділянці біля будинку його батьків, а відповідач зобовязався протягом 10 календарних днів з моменту укладення договору надати йому кошти у сумі 16000,00 грн. 14 жовтня 2011 року відповідач грошей за договором купівлі-продажу не надав, пославшись на тимчасові матеріальні труднощі. У звязку з невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу від 04.10.2011 року 27.10.2011 року вони домовились про заміну зобов'язань за договором купівлі-продажу на договір позики. За умовами цього договору відповідач визнав суму боргу за договором купівлі-продажу від 04.10.2011 року у сумі 16000 грн., чим підтвердив дійсність первинного зобовязання, про що надав боргову розписку. Суму боргу відповідач зобовязався повернути у строк до 10.11.2011 року. У борговій розписці відповідач зазначив, що у разі неповернення ним боргу у сумі 16000 грн. у вказаний у розписці строк, він зобовязується сплатити вказану суму боргу та пеню у розмірі 50% від суми боргу на першу вимогу. Оскільки станом на 24.07.2015 року відповідачем добровільно борг за договором позики не повернуто, він звернувся до нього із письмовою вимогою сплатити суму боргу за договором позики та пеню за невиконання його умов, яку надіслав рекомендованим листом засобами поштового звязку. Відповідач умов договору позики від 27.10.2011 року у добровільному порядку не виконав, суми боргу не повернув.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого відповідач зобовязався повернути кошти у визначений строк. Відповідач боргових зобовязань не виконав, відбулася новація боргу у боргове зобовязання. Сторони домовились про зміну первісного зобовязання на позикове.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що сторони мали спільний бізнес, який не приніс прибутку. Були побудовані теплиці на земельній ділянці відповідача, які останній розібрав і сказав позивачу їх забрати. Позивач змусив відповідача написати розписку та договір. Позивач втретє подає позов з аналогічних підстав. Заперечив існування між сторонами відносин позики.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.10.2011 року, підписаного ОСОБА_5, його предметом є те, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, купує конструкцію тепличного типу з обладнанням та комунікаціями, що розташована на земельній ділянці, що належить його сімї. Продавцем за договором є ОСОБА_4, претензій до якого у побудові конструкції та взаємовідносинах він не має. ОСОБА_5 зобовязався протягом десяти календарних днів сплатити вартість конструкції у сумі 16000,00 грн.

Згідно з розпискою від 27.10.2011 року, підписаною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: Львівська обл., Сокальський р.н., с. Бояничі, останній підтверджує факт порушення ним зобовязань за розпискою наданою ОСОБА_4 від 04.10.2011 року та зобовязався повернути суму боргу у розмірі 16000,00 грн. у строк до 10.11.2011 року. У разі неповернення вищевказаної суми боргу у строк, передбачений даною розпискою, зобовязався сплатити ОСОБА_4 за першою його вимогою суму основного боргу та додатково сплатити пеню у розмірі 50% від суми боргу (вісім тисяч гривень). Дане зобовязання буде виконане ним в м. Червонограді. Розписка надана ним при повному усвідомленні значення своїх дій та розумінні їх наслідків.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 655 ЦК України (далі ЦК) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 639 ЦК договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ст. 1053 ЦК за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобовязанням. Заміна боргу позиковим зобовязанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, у першому та другому абзацах позовної заяви позивач стверджує про те, що між ним та відповідачем 04.10.2011 року було укладено письмовий договір купівлі-продажу конструкцій тепличного типу з обладнанням, комунікаціями та матеріалами.

Проте з таким твердженням позивача погодитися не можна, оскільки зазначений договір ним не підписаний, а підписаний лише відповідачем. Водночас у судовому засіданні представник відповідача заперечив факт існування будь-яких договірних відносин між його повіреним та позивачем, зазначивши, що указаний договір купівлі-продажу був підписаний відповідачем під впливом насильства.

У звязку з цим відсутні підстави для висновку про укладення між сторонами 04.10.2011 року договору купівлі-продажу, на який посилається позивач, а отже, можливість новації боргу за цим договором у позикове зобовязання, підтверджене вищевказаною розпискою, виданою відповідачем 27.10.2011 року.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням неподання суду доказів виконання позивачем, як продавцем, умов договору купівлі-продажу, зокрема, щодо передачі проданого майна відповідачеві та прийняття цього майна останнім, як покупцем.

Згідно зі ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (продавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ураховуючи вищенаведений висновок суду про недоведеність наявності підстав для новації боргу відповідача перед позивачем у позикове зобовязання, неподання доказів передачі позивачем у власність відповідачеві майна або грошових коштів, відсутні підстави вважати, що між сторонами виникло грошове зобовязання на підставі виданої відповідачем 27.10.2011 року розписки.

Отже, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В. В. Грабовський