У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до державного підприємства «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою державного підприємства «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект», на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект» (далі - ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект») про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що з 22 липня 2008 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював заступником головного бухгалтера, а згодом головним бухгалтером. 31 жовтня 2012 року його було звільнено з займаної посади за згодою сторін відповідно до ст. 36 КЗпП України. На день звільнення сума заборгованості по заробітній платі складала 17 303,54 грн. За період з листопада 2012 року по січень 2014 року, після неодноразових звернень та скарг, йому було виплачено 10 146,90 грн. На даний час заборгованість по заробітній платі складає 7 156,64 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2012 року по 01 лютого 2015 року в сумі 74 704,30 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2015 року, позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект» на користь ОСОБА_6 81 860, 94 грн.

У касаційній скарзі ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект» просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України з відповідача має бути стягнута заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки при розрахунку при звільненні, оскільки відповідач, при звільненні позивача, не провів виплату всіх належних йому сум.

Зазначені висновки судів відповідають вимогам матеріального і процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 22 серпня 2008 року по 31 жовтня 2012 року перебував у трудових відносинах з ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект».

Наказом ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект» від 31 жовтня 2012 року № 57-к ОСОБА_6 було звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

З інформаційної довідки ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект» вбачається, що заборгованість ОСОБА_6 по заробітній платі станом на 01 листопада 2012 року (на час звільнення) складала 17 306,55 грн. За період з 16 листопада 2012 року до 17 січня 2014 року ОСОБА_6 було виплачено 10 146,90 грн заборгованості по заробітній платі, невиплаченими залишилось 7 156,64 грн.

Крім того, у вказаній довідці зазначено, що з ОСОБА_6 утримано згідно акту Державної фінансової інспекції від 30 липня 2012 року - 3 000,00 грн та згідно наказу № 01 від 17 січня 2014 року - 4 159,65 грн.

Тобто вказані утримання були проведені вже після звільнення ОСОБА_6 з роботи.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Такі правові висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України № 6-195цс14 від 21 січня 2015 року, № 6-837цс15 від 23 грудня 2015 року.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановивши та належно перевіривши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України, оскільки відповідач при звільненні ОСОБА_6 не провів всіх виплат належних йому при звільненні і вказана заборгованість не була виплачена на день ухвалення рішення місцевим судом.

Доводи заявника про те, що у відповідача відсутня заборгованість по виплаті ОСОБА_6 заробітної плати в сумі 7 159,65 грн, так як наказами в. о. ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект» № 09 від 05 листопада 2012 року та № 01 від 17 січня 2014 року з ОСОБА_6 було утримано відповідно 3 000,00 грн та 4 159,65 грн, є безпідставними, оскільки вказані утримання були проведені після звільнення позивача з роботи, тобто після припинення трудових відносин з ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект», за рахунок заробітної плати, яка залишилась не виплаченою позивачу на час звільнення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судамим правильно встановлені та належно перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Установивши, що оскаржувані рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчпроект» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2015 року залишити без змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук