Справа №751/820/16-ц
Провадження №2/751/276/16
Рішення

Іменем України

12 квітня 2016 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

при секретарі Талибова В. О.

за участю сторін: позивача-відповідача ОСОБА_1, представника позивача-відповідача ОСОБА_2,представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4, представника відповідача-позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» ОСОБА_3 міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, третя особа: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» ОСОБА_3 міської ради, про захист права на житло шляхом виселення без надання іншого приміщення,-

встановив:

25 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КП «ЖЕК-13» ОСОБА_3 міської ради (а.с. 3-4), в якому просить визнати за нею право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 59 у будинку № 76 по вул. Незалежності у м. Чернігові; визнати громадянку ОСОБА_6, такою особою, яка втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 59 у будинку № 76 по вул. Незалежності у м. Чернігові. Свої вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2012 року вона уклала шлюб з ОСОБА_7, який ще за життя на підставі ордеру № 14 від 07.11.2000 року отримав однокімнатну квартиру площею 17,24 кв.м. на одну особу за адресою: АДРЕСА_1. Пояснює, що фактично зі своїм чоловіком ОСОБА_7, вона була знайома на протязі 15 років; з 2010 року вона вселилась до спірної квартири і з того часу вони мешкали разом. Вказує, що вони вели спільне господарство, разом придбали меблі до квартири; нею був отриманий кредит для придбання спільних покупок. Зазначає, що 05 листопада 2015 року ОСОБА_7 помер і на час його смерті в спірній квартирі вони мешкали разом в двох, але вона не була зареєстрована в звязку з тим, щоб менше сплачувати за комунальні послуги за квартиру, тому що крім чоловіка в квартирі зареєстрована його донька від першого шлюбу ОСОБА_6, яка жодного дня не проживала в спірній квартирі. Позивач стверджує, вона фактично набула права користування спірним приміщенням, а відповідач ОСОБА_6 втратила право користування останнім, оскільки жодного дня не проживала в спірній квартирі, з 1996 року не була членом сімї померлого ОСОБА_7, її особисті речі в квартирі відсутні.

16 лютого 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» ОСОБА_3 міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» ОСОБА_3 міської ради (а.с. 42), в якому просить захистити її право на житло у державній квартирі № 59 в житловому будинку № 76 по вул. Незалежності в м. Чернігові шляхом виселення ОСОБА_1 з цієї квартири без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється квартиронаймачем державної квартири № 59 в житловому будинку № 76 по вул. Незалежності в м. Чернігові згідно особового рахунку № 132408-0. Квартиронаймачем цієї квартири позивач стала після смерті 5 листопада 2015 року її батька ОСОБА_7. Пояснює, що до вказаної квартири вона вселилась разом з батьком 04 січня 2001 року як його малолітня дитина та була з ним одразу зареєстрована у ній, тобто у цій квартирі вона одразу набула права на житло як член сімї наймача у розумінні ст. 64 ЖК УРСР. Проте, як вважає позивач, до вказаної квартири без достатніх на те правових підстав її не впускає остання дружина її батька ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Стверджує, що при цьому ОСОБА_1 забрала ключі від вхідних дверей найманої позивачем квартири після смерті її батька, завезла в неї свої речі та намагається без її згоди та дозволу проживати у ній. Також позивач стверджує, що для вселення та проживання у згаданій квартирі відповідач ані за життя батька, ані після його смерті до неї зверталась; такого дозволу як усного, так і письмового позивач відповідачу в порядку ст. 65 ЖК УРСР не надавала. Також позивач звертає увагу, що з 01 вересня 2012 року вона навчається у Ніжинському державному університеті імені ОСОБА_8 на денній формі навчання, а тому обєктивно не мала і не має можливості щоденно перебувати у найманій квартирі, що дає їй право на збереження за нею житла у разі її відсутності у ньому понад шість місяців. Вважає, що з урахуванням ч. 3 ст. 116 ЖК України вона має право на захист свого права на житло у спірній квартирі шляхом виселення відповідача ОСОБА_1 з цієї квартири, оскільки відповідач у згадану квартиру вселилася самовільно без дотримання вимог ст. ст. 64, 65 ЖК УРСР.

Ухвалою суду від 25 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» ОСОБА_3 міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обєднано в одне провадження з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, третя особа: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» ОСОБА_3 міської ради, про захист права на житло шляхом виселення без надання іншого приміщення.

У судовому засіданні позивач відповідач ОСОБА_1 та її представник свій позов підтримали та просили його задовольнити повністю. В задоволенні позову ОСОБА_6 просили відмовити. В своїх поясненнях посилались на обставини, викладені в позовній заяві (а.с. 3-4).

Представник відповідача-позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав повністю і в його задоволенні просив відмовити. Позов ОСОБА_6 підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві (а.с. 42).

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала повністю і в його задоволенні просила відмовити. Позов ОСОБА_6 вважала таким, що підлягає задоволенню.

Представник третьої особи КП «ЖЕК-13» ОСОБА_3 міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечувала; позов ОСОБА_6 підтримала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_1 останій час проживала десь на Масанах.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10., яка є тіткою ОСОБА_6 і сестрою ОСОБА_7, показала що їй не подобалось ставлення ОСОБА_6 до батька і її оборувало, що вже покійного ОСОБА_7, називали боржом, тому вона виступає на сторноі ОСОБА_1 Свідка обурювало що ОСОБА_7 виписали з будинку по вул.Північна і після смерті бабусі йому не дісталась частина будинку. ОСОБА_7 був у фіктивному розлученні з першою дружиною, для того щоб отримати житло. Він сказав, що не буде сходитись з першою дружиною, тоді йому поставили умову прописати в отриманій квартирі дочку.

Суд критично оцінює показання свідка, оскільки вони є не обєктивними через упередженне ставлення свідка до відповідача ОСОБА_6

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 являється донькою (а.с. 45) померлого 05 листопада 2015 року (а.с. 44) ОСОБА_7.

07.11.2000 року ОСОБА_7 отримав ордер на жиле приміщення № 14 ОСОБА_5 3 з сімєю на 1 особу на право зайняття жилого приміщення жилою площею 17,24 кв.м., що складається з 1 кімнати за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

03 квітня 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб (а.с. 6).

В особовому рахунку № 132408-0 КП «ЖЕК-13» по державній квартирі АДРЕСА_3 в. м. Чернігові станом на 04.01.2016 р. містяться наступні данні про мешканців: ОСОБА_7 попередній власник/наймач (прибув 04.01.2001 вибув 05.11.2015 у звязку зі смертю), ОСОБА_6 власник/наймач (прибув 04.01.2001). (а.с. 43).

Згідно довідки КП «ЖЕК-13» ОСОБА_3 міської ради від 12.02.2016 року № 571 ОСОБА_6, 20.02.1994 р. н., дійсно зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2 одна (а.с. 95).

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 22.02.2016 року місце проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.10.1987 року (а.с. 64).

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

З наведеного вище вбачається, що місце проживання позивача-відповідача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку до квартири № 59 в житловому будинку № 76 по вулиці Незалежності в м. Чернігові не вселялась, доказів отримання згоди наймача та членів сімї на її вселення суду не надано, наймодавця про вселення повідомлено не було. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про визнання за нею права користування спірним жилим приміщенням слід відмовити, і задовольнити позовну вимогу ОСОБА_6 про виселення ОСОБА_1 з державної квартири № 59 в житловому будинку № 76 по вулиці Незалежності в м. Чернігові без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до п.2 ст.71 ЖУ УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Згідної довідки Ніжинського державного університету імені ОСОБА_8 від 18.01.2016 року № 150333 вбачається, що ОСОБА_6 навчається з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року в Ніжинському державному університеті імені ОСОБА_8 і є студентом 4 курсу денної форми навчання (а.с. 50), а тому вимога ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_6, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, з підстав, передбачених ст. 71, 72 ЖК УРСР, задоволенню не підлягає.

Відповідачем позивачем ОСОБА_6 понесені документально підтвердженні (а.с. 41) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 551,20 коп., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з позивача-відповідача ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 11, 57-61, 88, 213, 215 ЦПК України,-

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з державної квартири № 59 в житловому будинку № 76 по вулиці Незалежності в м. Чернігові без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ю. К. Овсієнко