Справа № 640/4382/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. Київський районний суд у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.

при секретарі Пічугіної А.Г.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2016 року автоматизованою системою документообігу на суддю Якушу Н.В. було розподілено цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 11 квітня 2016 року провадження у справі було відкрито.

15.04.2016 року представником позивача через канцелярію суду була подана до суду заява про забезпечення позову шляхом накладання заборони ОСОБА_3 вчиняти дії, спрямовані на відчуження автомобіля НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи клопотання про забезпечення позову, заявлене позивачем, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що розмір шкоди, яка була завдана неправомірними діями ОСОБА_3 автомобілю, який належить ОСОБА_2 на праві власності є достатньо великою, а тому є обґрунтоване припущення того, що в разі продажу рухомого майна, яке належить відповідачу на праві власності, буде утруднено або зробиться взагалі неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі статтею 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Отже, виходячи з обєкту, на який позивач просить накласти арешт на час розгляду справи, суд, дослідивши матеріали справи, що підтверджують право власності відповідача ОСОБА_3 на автомобіль НОМЕР_1, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» , ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Накласти заборону на відчуження автомобіля НОМЕР_1, № кузова, рами чи шасі NMTDG26R90R052589, який належить ОСОБА_3.

Копію ухвали для виконання направити до Харківської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області.

Копію ухвали суду після її виконання направити ОСОБА_3

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не скасовано судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Н.В. Якуша