Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/815/16 Головуючий у суді І-ї інст Циганаш І. А.
Доповідач Суржик М. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

21.04.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

при секретарі Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 04 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі Банк) звернувся з позовом до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначив, що 12.12.2005 року між Акціонерно-поштово-пенсійним банком «Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014-09.5-45177 (далі договір). Згідно умов договору Банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 12 000 доларів США. Кредит надано на строк по 11.12.2020 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами складає 12,75% річних. Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 кредитного договору кредит надано позичальнику на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування, шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів банком з позичкового рахунку позичальника на його поточний рахунок з можливістю: - на поточний рахунок позичальника; - готівкою через касу кредитора.

Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником за договором, надавши позичальнику кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: - щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення заборгованості згідно п. 1.3 цього договору, а саме згідно погодженого Графіку погашення та остаточне погашення кредиту до 11.12.2020 року; - щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів.

24.09.2009 року між Банком та позичальником укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої позичальнику тимчасово на період з 15 квітня 2009 року до 15 березня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу за кредитом ( надано кредитні канікули ).

Станом на 18.08.2015 року загальна сума заборгованості відповідачки перед Банком за договором становить 6 799,69 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 149721,08 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 5 162,79 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 113 678,49 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 512,40 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 11 282,44 грн.; заборгованість за відсотками - 450,98 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 9 930,04 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 445,57 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить - 9 810,92 грн.; розрахована пеня 1 185,92 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 26 112.55 грн..

20.06.2015 року Банком направлено відповідачу вимогу про необхідність дострокового виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, однак заборгованість не погашено.

Відповідно до п. 6.5 кредитного договору банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, за умови попередньо ( за 30 днів ) повідомлення позичальника рекомендованим листом. Відповідно до п. 9.1 за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Тому Банк просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за станом на 18.08.2005 року в сумі 6 799,69 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 149 721,08 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2 245,82 грн..

Рішенням суду позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Просила рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд.

Крім того, просить скасувати ухвалу суду від 04 лютого 2016 року, якою відмовлено їй у прийнятті зустрічної позовної заяви про визнання договору недійсним.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції правильно визначив правовідносини, які виникли між сторонами, та на підставі досліджених доказів встановив, що 12 грудня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014-09.5-45177, відповідно до умов якого кредитор на положеннях та умовах договору надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 12 000 доларів США на 180 місяців. Погашення кредиту та відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно згідно Графіка погашення кредиту та відсотків за кредитом. Процентна ставка за користування кредитом складає 12,75% відсотків річних.

Пунктом 5.1 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: - щомісячно до 15-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 11.12.2020 року на рахунок, зазначений в п. 4.1 цього договору; - щомісячно до 15-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок НОМЕР_1 в АППБ «Аваль», МФО 323538.

Загальними зборами АППБ «Аваль» від 21 квітня 2006 року прийнято рішення за №3б-36 про зміну найменування акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» на Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль».

Загальними зборами акціонерів №Зб-45 від 14 жовтня 2009 року прийнято рішення про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», яке є правонаступником з усіма правами та обов'язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».

24 березня 2009 року між ВАТ та відповідачкою укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої тимчасово на період з 15 квітня 2009 року до 15 березня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру процентів та частки кредиту ( встановлено кредитні канікули ) з встановленням щомісячного стандартного платежу позичальника у розмірі 102 доларів США.

Станом на 18.08.2015 року в результаті неналежного виконання зобов'язань з боку відповідачки заборгованість перед Банком за договором склала : прострочена заборгованість за кредитом - 512,40 доларів США, заборгованість за відсотками - 450,98 доларів США.

У відповідності до п. 6.5 кредитного договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Згідно п. 9.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положенням цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Тому Банк правомірно, на підставі п.п. 6.5, 9,1 договору просив достроково стягнути з відповідача заборгованість.

Відповідно до розрахунків Банку, заборгованість становить 6799,69 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ на 18 серпня 2015 року становить 149721,08 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 5 162,79 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 113 678,49 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 512,40 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 11 282,44 грн.; заборгованість за відсотками - 450,98 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 9 930,04 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 445,57 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить - 9 810,92 грн.; розрахована пеня 1 185,92 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 26 112.55 грн..

Оспорюючи розмір заборгованості відповідачка, крім особистих пояснень, не надала суду обґрунтованих заперечень щодо розміру заборгованості.

Представник Банку надав апеляційному суду розрахунок пені та пояснив, що при мінливому курсі долара до гривні розмір пені становить не 26112.55 грн., а 19101.09 грн. і в цій частині Банк скаргу визнає частково.

Колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції неналежним чином перевірив розрахунки Банку, а тому в частині розміру пені позов підлягає задоволенню частково - на суму 19101.09 грн.. Відповідно і підлягає зменшенню загальна сума, визначена судом в рішенні.

Представник Банку зазначив, що до матеріалів справи при подачі позову Банк помилково надав банківську ліцензію, яка підтверджує право Банку на здійснення банківських операцій з валютними цінностями, однак за 2006 рік.

Крім того, до апеляційного суду представник надав належну банківську ліцензію, згідно якої Банк мав право в 2005 році здійснювати банківські операції із валютними цінностями.

Відповідач також вважає, що суд безпідставно відмовив їй в прийнятті зустрічного позову.

Згідно ч.1 ст.123 ЦПК України, відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження по справі за позовом Банку відкрито 02 жовтня 2015 року і слухання справи призначено на 10 листопада 2015 року. Двічі в судове засідання відповідач не з'являлась, надавала суду заяву про відкладення розгляду справи, які судом задоволені. 03 лютого 2016 року відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечення на позов та зустрічну позовну заяву про визнання договору недійсним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд правомірно відмовив в прийнятті зустрічного позову відповідача.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду підлягає зміні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати колегія суддів покладає на відповідача відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 04 лютого 2016 року в частині розміру пені та судових витрат змінити.

Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 5613 (п'ять тисяч шістсот тринадцять), 77 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, в тому числі, прострочена заборгованість за відсотками, що еквівалентно 123608 (сто двадцять три тисячі шістсот вісім)грн..53коп., 19101 (дев'ятнадцять тисяч сто одна)грн..09 коп. пені та 2140 (дві тисячі сто сорок) грн.. судових витрат.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді