Єдиний унікальний номер 235/2312/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1265/2016
Єдиний унікальний номер 235/2312/16-ц Головуючий у 1 інстанції Данилів С.В.
Номер провадження 22-ц/775/1265/2016 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Корчистої О.І., Тимченко О.О..

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області, Відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбас-ВДМ» про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на малолітню дитину

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості з аліментів у сумі 15 329,78 грн., яка визначена Відділом державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області по сплаті аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, які стягуються за виконавчим листом № 2-2155/2008, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 05 червня 2008 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив змінити рішення суду, ухвалити нове, яким звільнити його повністю від сплати заборгованості за аліментами, оскільки судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, а саме ст. 182, 197 СК України, суд встановлено, що заборгованість по аліментам виникла за період, коли він не працював, але суд не врахував, що в той час він добровільно сплачував аліменти, звернувшись добровільно до бухгалтерії підприємства з заявою та особисто за квитанціями. Крім того, суд не врахував, що в той час, коли він не працював, він сплачував аліменти на іншу дитину, що має значення на підставі ст.182 СК України та неправильно розподілив судові витрати.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти скарги.

Представник третьої особи ТОВ «Донбас-ВДМ» до суду не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Представники третіх осіб: Відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області, Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області до суду не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом при розгляді справи було встановлено, що 05 червня 2008 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист № 2-2155/2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частики усіх його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до 28 червня 2021 року, 24 лютого 2010 року відкрито виконавче провадження, 16 лютого 2010 року локомотивне депо повернуло виконавчий лист у звязку із звільненням ОСОБА_1, утримання проведено по 22 січня 2010 року, 08 грудня 2011 року ОСОБА_1 дав підписку в тому, що про своє працевлаштування, зміну місця роботи або проживання зобов'язується повідомити ВДВС Красноармійського МУЮ, 08 листопада 2011 року Донецький центр механізації колійних робіт ім.В.І. Білого повернув виконавчий лист до ВДВС у зв'язку із звільненням боржника, утримання виконувалось у розмірі 25% по 28 листопада 2011 року, заборгованості не має, станом на 19 грудня 2011 року заборгованість по аліментам становила 1 936,57 грн., 21 лютого 2012 року вагонне депо Красноармійського державного підприємства «Донецька залізниця» повернуло виконавчий лист ВДВС, у зв'язку із звільненням ОСОБА_1, заборгованість станом на 05 червня 2012 року становила 6 720,69 грн., за період роботи на ТОВ «Донбас-ВДМ» з 05 червня 2012 року по 23 січня 2014 року стягнуті аліменти в сумі 7246,87 грн., за період роботи на Красноармійському управлінні по газопостачанню та газифікації з ОСОБА_1 стягнуто аліменти за період з 03 лютого 2014 року по 25 квітня 2014 року у розмірі 2 515,98 грн., за період роботи на Державному пожежно-рятувальному загоні Головного Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій з ОСОБА_1 стягнуто аліменти з квітня 2015 року по лютий 2016 року у сумі 9 763,29 грн., станом на 02 вересня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам на доньку складає 8391,30 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що заборгованість по аліментам у позивача виникла в період, коли він не працював, відтак це не є поважною обставиною для звільнення від сплати заборгованості від аліментів в цілому, оскільки позивачу було відомо про набрання рішенням суду про стягнення аліментів, законної сили, тобто про наявність у нього обов'язку по сплаті аліментів, і останній був зобов'язаний вжити дії щодо погашення заборгованості за аліментами, у разі її наявності.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Дійсно на підставі ч. 2, 3 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення; суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у позивача тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення, так само як і докази непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

На підставі ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Виходячи з положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для повного звільнення від заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач добровільно сплачував аліменти не можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості, оскільки сплата аліментів це обовязок батька на підставі ст.180 СК України.

Посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом положень ст.182 СК України щодо неврахування сплати аліментів за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2012 року на утримання іншої дитини сина ОСОБА_4, 8 квітня 2010 року не мають правового значення для вирішення даної справи, оскільки це може бути підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються на користь відповідача, але не є підставою для звільнення від оплати заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про наявність переплати по аліментам не відповідають обставинам справи, оскільки відповідно до довідки-розрахунку від 24 травня 2016 року (арк..спр.106-108) загальна заборгованість по аліментам станом на 2 вересня 2015 року складає 8391,30 грн.; докази щодо її відсутності позивачем не надані.

В іншій частині доводи апеляційної скарги стосуються оцінки доказів судом першої інстанції.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: