Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/6009/15 головуючий у 1 інстанції Мінасов В.В.
провадження № 22-ц /778/1844/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді: Осоцького І.І.,

Суддів: Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2016 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості вартості спожитої теплової енергії, зазначивши, що КП «МТМ» здійснював постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення 4 в б.4-а по вул.Портовій у м. Запоріжжі, яке належить на праві приватної власності відповідачу. Позивач у період з січня 2012 по квітень 2014 років надав відповідачу вказані послуги на загальну суму 2 199,7 грн.. Відповідач послуги не оплачує.

У зв'язку з зазначеним, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за використану теплову енергію у розмірі 2 199,7 грн. та судовий збір 243,6 грн..

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2016 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 1 663,01 грн..

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи в межах позовної давності позов, суд обгрунтовно, керуючись вимогами норм ст.,ст.1212, 1213 ЦК України, виходив з того, що при відключенні відповідачем нежитлового приміщення у багатоповерховому житловому будинку від мережі централізованого опалення і неукладення ним договору про надання таких послуг останній не звільняється від обовязку повернення вартості безпідставно набутого майна.

За вимогами норм ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Судом встановлено, що КП «МТМ» здійснював через централізовану нероздільну систему трубопроводів постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення 4 в житловому будинку № 4-а по вул. Портовій у м. Запоріжжі, яке належить на праві приватної власності відповідачу. Позивач з січня 2012 по квітень 2014р. надав відповідачу вказані послуги на суму 2 199,7 грн.. Відповідач послуги не оплачує.

Факт відпуску теплової енергії до приміщення відповідача підтверджується: актами обстеження наявності проходження через нежитлове приміщення відповідача вбудованих транзитних трубопроводів житлового будинку / а.с.89-90 /, актами приймання-передачі теплової енергії з січня 2012 року по квітень 2014 року за винятком з травня по вересень 2012-2013 року /а.с. 29-46/, розрахунком теплового потоку на опалення про визначення кількості надходженого тепла у це приміщення від неізольованих трубопроводів у розмірі - 0,000584 Гкал/год. /а.с.17-21/; розрахунком обсягу спожитої теплоенергії на опалення та нарахувань коштів за спожиту теплоенергію / а.с.22-28, 66 /.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року № 630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення. Відключення від мереж централізованого опалення здійснюється у порядку, що затверджено центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

За п.,п. 25, 26 цих Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення при відмові споживачів від централізованого теплопостачання від 22.11.2005 року № 4, і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування згідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань порядку розроблення, погодження, затвердження проектної документації для будівництва, норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Вказаним порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою.

Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним і не звільняє останнього від обовязку повернення вартості безпідставно набутого майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України по справах №6-95 цс-12 та №6-96цс від 26.09.2012 року, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України.

Отже, частково задовольняючи позов у розмірі - 1 663,01 грн., суд обгрунтовно послався на ст.,ст.1212, 1213 ЦК України, а також на правову позицію Верховного суду України від 18.11.2015р. у справі № 6-582цс15, яка є обовязковою для всіх судів України про те, що відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплоенергії, не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Твердження апелянта з посиланням на його зауваження в актах обстеження про відсутність втрат теплоенергії у звязку з здійсненням ним утепленням та ізоляцією трубопроводів у нежитловому приміщенні неможливо визнати допустимими доказами, бо не мається документальних підтверджень проведення таких робіт відповідними спеціалістами з пломбуванням результатів їх робіт, що б виключало можливість користування трубопроводами без здійсненої їх ізоляції та утеплення.

З доводами апелянта про встановлення судовим рішенням від 17.12.2013 року ненадання йому теплопостачання з 15.10.2013 року погодиться неможливо, бо вказаним судовим рішенням встановлено лише надання цих послуг до 15.10.2013 року / а.с.87-88 /, а їх надання після цього строку підтверджено матеріалами цієї справи, а саме: актами обстеження наявності проходження через нежитлове приміщення відповідача вбудованих транзитних трубопроводів житлового будинку /а.с.89-90/, актами приймання-передачі теплової енергії з січня 2012 року по квітень 2014 року за винятком з травня по вересень 2012-2013 року /а.с.29-46 /, розрахнком теплового потоку на опалення про визначення кількості надходженого тепла у це приміщення від неізольованих трубопроводів у розмірі - 0,000584 Гкал/год. / а.с.17-21 /; розрахунком обсягу спожитої теплоенергії на опалення та нарахувань коштів за спожиту теплоенергію у розмірі - 2 199,7 грн./ а.с. 22-28, 66 /.

Твердження апелянта, що за відсутності договору купівлі-продажу теплової енергії неможливо встановити межу продажу спростовуються п.1 рішення виконкому Запорізької міськради від 27.07.2004 року № 284 „Про передачу мереж тепло-, водопостачання, де визначено, що межою балансової та експлуатаційної відповідальності між Концерном „Міські теплові мережі і підприємствами балансоутримувачами обєктів житлового господарства всіх форм власності є зовнішна поверхня стін будівель / а.с.102 /.

З доводами апелянта про необхідність проведення судової будівельно-технічної експертизи погодиться неможливо, так як для висновку експертизи з питань: чи ізольовані вказані трубопроводи та чи відбувається втрата теплоенергії не надано допустих доказів щодо здійснення робіт по утепленню та ізоляції трубопроводів; щодо наявності у цьому приміщенні приладів його обігріву підтверджено актами обстеження цього приміщення /а.с.89-90/; щодо відповідності фактичним обставинам розрахунку теплового потоку на опалення відповідачем не надано доказів, які б суперечили цьому розрахунку, внаслідок чого виникала б потреба здійснення перевірки вказаного розрахунку.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2016 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: