Номер провадження: 22-ц/785/2879/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О.,Громіка Р.Д.,

За участю секретаря Колмакова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Ізмаїльська міська рада, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, -

в с т а н о в и л а:

У липні 20014р. ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом та після уточнення своїх вимог просив суд зобовязати відповідачку: знести паркан, що перешкоджає проходу до його земельної ділянки, встановлений від його частки будинку і до паркана відповідачки; знести собачу будку, що встановлена на його земельній ділянці; демонтувати металеві пруття, що встановлені у стіні його будинку; демонтувати бесідку, встановлену біля стіни його будинку; закрити хвіртку у паркані між домоволодіннями №№14 та 16 по вул. Бендерській у м. Ізмаїлі; забрати курей та збудований на його земельній ділянці курятник; поновити паркан з металевої сітки довжиною 11 м. та 3 металеві труби; зобовязати відповідачку поновити деревяний фронтон його будинку, вимощення, відкоси вікна, знести каштан та видалити собак.

Позивач зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Будинок №16 розташований на земельній ділянці площею 532 кв.м. та знаходиться у користуванні всіх співвласників будинку згідно їх домовленості.

Він користується земельною ділянкою, яка межує з земельною ділянкою житлового будинку №14 по вул. Бендерській, у якому мешкає відповідачка.

На земельній ділянці, яка примикає до його частки будинку та межує із земельною ділянкою відповідачки, він, у цілях збереження свого будинку, виготовив вимощення шириною 1 м.

Ширина його земельної ділянки, яка поділена косою лінією із земельною ділянкою відповідачки, на початку житлового будинку складає 1,4 м, а в кінці - біля 1м. Довжина земельної ділянки, яку незаконно захопила відповідачка становить 12,5 м., а його площа - 15 кв.м.

Відповідачка незаконно встановила паркан на його частки земельної ділянки, якою користується та перешкоджає йому здійснювати догляд та ремонтувати свій будинок. Вікна його кімнати виходять на курятник відповідачки. Він неодноразово просив відповідачку усунути ці перешкоди, надати можливість проходити до своєї частки будинку, але вона не реагує.

Відповідачка порушує його право власності на житло та право користування земельною ділянкою

Посилаючись на ці обставини, позивач з підстав, передбачених ст. ст. 40, 88, 89, 91 ЗК України, ст. ст. 317, 319, 32, 377, 386 ЦК України, просив про задоволення позову.

Відповідачка та її представник позов не визнали, зазначали, що відповідачка ніяких перешкод у користуванні будинком або земельною ділянкою позивача не чинить, його майно вона не пошкоджувала.

Третя особа - Ізмаїльська міська рада указала, що спірна земельна ділянка належить ОСОБА_8.

Треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позов не визнали, дали пояснення аналогічні поясненням відповідачки.

Рішенням суду від 10.02.20164р. у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Особи, які беруть участь у справі до суду апеляційної інстанції не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. Позивач та відповідачка надали до апеляційного суду заяви, у яких просять розглянути справу у їх відсутності.

Зважаючи на вимогии ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає, що їх неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_3, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін. При цьому вона в апеляційній скарзі зазначає, що земельні ділянки домоволодінь №№ 14 та 16 за вказаною адресою нікому не передавались у власність і поділу між співвласниками цих домоволодінь не проводилось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів підстави свого позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 40 ЗК України в редакції 2001р. громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органами місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

За правилами ст. 30 ЗК України від 18.12.1990р. з наступними змінами та доповненнями, що був чинний час придбання позивачем частини домоволодіння №16 було встановлено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмір, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими обєктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться зазначені будівлі та споруди.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується ОСОБА_8 народних депутатів відповідно до вимог ст. 23цього Кодексу.

Судом установлено і це видно з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_9 на підставі договору купівлі - продажу від 25.02.1998р. є власником 4/13 частин (суд зазначив як квартири №3) житлового будинку №16 з надвірними спорудами за адресою: вул. Бендерська, м. Ізмаїл Одеської області. Співвласниками домоволодіння №16 за вказаною адресою також є треті особи - ОСОБА_4 та ОСОБА_10 Відповідачка ОСОБА_3 та треті особи - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є співвласниками будинку №14 по вул. Бендерській у м. Ізмаїл.

Земельні ділянки на яких розташовані домоволодіння №№ 14 та 16 по вул. Бендерській в м. Ізмаїл належать Ізмаїльській міській ОСОБА_8, і як убачається з матеріалів справи ці земельні ділянки не передавались у власність або користування будь-яким особам.

Згідно з рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів №1684 від 10.11.1954р. за домоволодінням № 14 по вул. Бендерській в м. Ізмаїл закріплено земельну ділянку площею 340,6 кв.м., а за домоволодінням №16 - 387,0 кв.м.

Проте рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів №750 від 13.06.1991р. за домоволодінням №16 по вул. Бендерській закріплено земельну ділянку площею 532 кв.м.

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 30.08.2013р №3132-Н ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0350 га у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Бендерська, 14 (вул. Кишинівська , 44).

Земельні ділянки, що закріплені за домоволодіннями №14 та №16 по вул. Бендерській у м. Ізмаїл є суміжними.

Висновком судової земельно-технічної експертизи №06/08-2015 від 10.07.2015р. встановлено, що для відновлення лінії суміжної межі земельних ділянок при домоволодінні №14 та №16 по вул. Бендерська в м. Ізмаїл необхідно встановити межові знаки або лінійну межову споруду по лінії довжиною 25,90 м., яка поєднує поворотні точки 1, 2 та 3…

Площі конфігурації та лінійні розміри зовнішніх меж суміжних земельних ділянок при домоволодіннях №14 та №16 по вул. Бендерська в м. Ізмаїл Одеської області не відповідають наданій для дослідження правовстановлюючій та технічній документації. Наслідком зміни конфігурації лінії суміжної межі земельних ділянок при домоволодіннях №14 та №16 про вул. Бендерська в м. Ізмаїл Одеської області є наступне: частина визначеної планом від 10.11.1954р. земельної ділянки при домоволодінні №16 по вул. Бендерська площею 4,7 м. та 2,9 м. перебуває у фактичному користуванні власників домоволодіння по вул. Бендерська, 14; частина визначеної планом від 10.11.1954р. земельної ділянки при домоволодінні №14 по вул. Бендерська площею 1,7 м., яка перебуває у фактичному користуванні власників домоволодіння по вул. Бендерська,16.

Таким чином, матеріалами справи достовірно встановлено, що земельні ділянки, які закріплені за вказаними домоволодіннями, не передавались у власність або в користування сторін, або інших осіб, площі цих земельних ділянок чітко не визначено, конфігурації та лінійні розміри зовнішніх меж суміжних земельних ділянок при домоволодіннях №14 та №16 по вул. Бендерська в м. Ізмаїл не визначені та межові знаки між ними не встановлено, (відсутня відповідна земельно-кадастрова документація).

Проведеним судом першої інстанції 25.12.2015р. оглядом доказів за їх місцезнаходженням встановлено, що бесідка та каштан з боку ділянки домоволодіння №14 не існують. Пошкоджень фронтону, вимощення та відкосів вікна частини домоволодіння №16, що належить позивачу, також не встановлено. Залишків паркану, знесеного відповідачкою зі слів позивача не встановлено, сабача бутка та собака перешкод в обслуговуванні будинку та користуванні ділянкою не чинить.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач ОСОБА_2 не довів, що відповідачка перешкоджає йому у користуванні саме його земельною ділянкою та відповідно і будинком, що є його обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагальності процесу, розяснював позивачу його права та обовязки.

За наявності таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, вказаних висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф.Парапан

ОСОБА_8

ОСОБА_11