Номер провадження: 22-ц/785/692/16
Головуючий у першій інстанції Максимович Г. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Фальчука В.П.,

з участю секретаря судового засідання - Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (треті особи: Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, Профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, Спілка професіоналів докерів - механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_3, ОСОБА_4) про визнання наказу не законним та його скасування, поновлення на роботі та оплаті за час вимушеного прогулу, за апеляційними скаргами представника Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» та голови Профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16.11.2015 року,

встановила:

22 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (надалі ДП «ІМТП»), згідно якого просила визнати наказ першого заступника директора ДП «ІМТП» від 23.04.2015 року за №234/щ-7 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_2 по п.1 ст.40 КЗпП України незаконним та скасувати; поновити ОСОБА_2 в ДП «ІМТП» на посаду вагаря третього терміналу; стягнути з ДП «ІМТП» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.04.2015р. по час постановлення рішення суду.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що 27.04.2015 року наказом першого заступника ДП «ІМТП» №234/щ-7 від 23.04.2015 року вона була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України, при цьому звільнення відбулося без попередньої згоди Незалежної профспілки, членом якої вона є.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16.11.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано наказ першого заступника директора ДП «ІМТП» від 23.04.2015 року за № 234/О-7 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_2 по п.1 ст. 40 КЗпП України незаконним та скасовано. Поновлено ОСОБА_2 в ДП «ІМТП» на посаду вагаря третього терміналу. Стягнуто з ДП «ІМТП» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.04.2015 року по 16.11.2015 року в сумі 40871,07 грн. Рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ДП «ІМТП» та голова Профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту Бризгалов С.О. подали апеляційні скарги, в яких з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

При цьому посилалися на те, що позивача було звільнено на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці, при цьому її було у встановлені законодавством строки попереджено про наступне звільнення, згоду на переведення на запропоноване вакантне місце у ДП «ІМТП», або згоди на звільнення за переводом до ТОВ «Транстермінал» за п.5 ст. 36 КЗпП України позивач не надав. Крім того зазначили, що міський суд належним чином не перевірив, чи повноважним був склад профкому, який приймав рішення про відмову в наданні згоди на звільнення та чи є обґрунтованим прийняте ним рішення та судом невірно розрахований середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Судом встановлено, що відповідачем видано наказ за №234/О - 7 про звільнення позивачки з 27.04.2015 року у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.6).

Президія Незалежної профспілки працівників ІМТП, відмовила в дані згоди на звільнення позивачки з ДП «ІМТП» (а.с.103).

Задовольняючи позовні вимоги міський суд виходив з того, що відповідач звільнив ОСОБА_2 за п. 1 с. 40 КЗпП України, без згоди виборного органу Незалежної профспілки працівників ІМТП, членом якої вона є.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки до таких висновків суд першої інстанції дійшов неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, порушивши норми процесуального права та неправильно застосувавши норми матеріального права, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову у надані згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів, із застосуванням ст.ст. 40,41,43 КЗпП України та у відповідності до роз'яснень викладених у Постанові №9 від 16.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленуму Верховного Суду України (п.5 ч.15), запитала згоди профспілкового органу на звільнення ОСОБА_2 з Державного підприємства «Іллічівський морський торгівельний порт» за п. 1 ст.40 КЗпП України.

14.03.2016 року до апеляційного суду надійшов протокол №16 засідання Президії Незалежної профспілки працівників ІМТП від 24.02.216 року, згідно якого у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості відмови Президії Незалежної профспілки працівників ІМТП, у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст.40 КЗпП України, колегія суддів дійшла висновку, що така відмова є необґрунтована з огляду на таке.

Відмовляючи у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2, профспілка виходила з того, що позивача не може бути звільнено з посади, оскільки не відбулось скорочення чисельності або штату працівників та позивачеві не було запропоновано іншу роботу.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що наказом директора ДП «ІМТП» від 23.01.2015 року №28 «Про зміни в організації виробництва і праці 3 терміналу» ліквідовано з 23.04.2015 року структурний підрозділ «3 термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис.

Позивачеві було запропоновано перевестися до ТОВ «ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» за п. 5 ст. 36 КЗпП України, або перевестися на запропоноване вакантне місце у ДП «ІМТП» (а.с.22), на що вона згоди не надала.

Крім того колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 49-4 КЗпП України профспілки порту провели переговори з адміністрацією порту та підписали 22.08.2014 року Угоду про співробітництво, що випливає з окремих положень Договору оренди державного нерухомого майна за яким ТОВ «ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» є орандарем державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ДП «ІМТП» щодо дотримання трудових прав та соціальних гарантій для працівників третього терміналу ДП «ІМТП». Дану угоду підписав також і голова Незалежної профспілки працівників ІМТП (а.с.74-78).

Оскільки неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення спору рішення районного на підставі п.п. 1,3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п.п. 1,3, 4 ч. 1 309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги представника Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» та голови Профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16.11.2015 року - скасувати і ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (треті особи: Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, Профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, Спілка професіоналів докерів - механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_3, ОСОБА_4) про визнання наказу не законним та його скасування, поновлення на роботі та оплаті за час вимушеного прогулу - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.М. Таварткіладзе

В.П. Фальчук