Ухвала

іменем україни

28 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ в натурі у власність частини земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, визнання права власності, зобов'язання демонтувати навіс та стягнення грошової компенсації вартості частки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про виділ в натурі у власність частини земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, визнання права власності, зобов'язання демонтувати навіс та стягнення грошової компенсації вартості частки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті її чоловіка, вона успадкувала 71/100 частини житлового будинку та таку ж частину земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Зазначала, що власником іншої 29/100 частини житлового будинку та земельної ділянки є ОСОБА_5 Оскільки вказаний житловий будинок із земельною ділянкою в натурі не розподілено, а відповідач забудовує спільну земельну ділянку без її погодження, просила виділити їй в натурі у власність 68/100 частини земельної ділянки загальною площею 570 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1 (за 3 варіантом висновку судової земельно-технічної експертизи від 05 березня 2015 pоку № 74/14), визнавши за нею право власності на виділену частину земельної ділянки, як на окремий об'єкт нерухомого майна, зобов'язати ОСОБА_5 демонтувати навіс, позначений в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок літ. «Р», розташований на земельній ділянці за вказаною адресою та стягнути з ОСОБА_5 на її користь 5 525 грн 94 коп., в рахунок компенсації вартості частки, що йому виділяється із власності позивачки.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 2015 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_4 в натурі у власність 68/100 частини земельної ділянки, загальною площею 570 кв. м АДРЕСА_1 згідно з 3 варіантом висновку судової земельно-технічної експертизи від 05 берзня 2015 року № 74/14 (додаток № 3 до висновку експертизи), позначеної на викопіюванні з плану земельної ділянки жовтим кольором, та визнано за ОСОБА_4 право власності на виділену земельну ділянку як на окремий об'єкт нерухомого майна.

Межу розділу земельної ділянки встановлено: від точки А на межі АДРЕСА_1 під кутом, паралельно межі з земельною ділянкою № 2 по АДРЕСА_1 на відстань 15,8 м до т. Б, від т. Б під кутом на відстань 6,7 м до т. В, від т. В під кутом на відстань 16,1 м до т. Г; від т. Г під кутом до т. Д, розташованій на лінії поділу житлового будинку літ.А-1; від т. Д по лінії поділу житлового будинку літ.А-1 до т. Е; від т. Е по стіні житлового будинку літ.А-1 на відстань 4,65 м до т. Є, розташованій на куті житлового будинку А-1; від т. Є по прямій на відстань 1,20 м до т. Ж, розташованій на тильній межі земельної ділянки. Точка А ділить межу земельної ділянки по АДРЕСА_1 на дві частини: 1,00 м і ламана лінія 19,77 м (13,33; 6,44). Точка Ж ділить тильну межу земельної ділянки на дві частини: ламана лінія 17,62 м (8,12; 3,18; 6,32) і 2,70 м.

Зобов'язано ОСОБА_5 демонтувати навіс, позначений в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок літ. «Р», розташований на земельній ділянці за вказаною адресою.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5 525 грн 94 коп. в рахунок компенсації вартості частки, що виділяється із власності позивачки.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 09 грудня 2015 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що визнаний судом першої інстанції варіант розподілу земельної ділянки згідно з висновком земельної-технічної експертизи від 05 березня 2015 року, не враховує право власності іншого співвласника ОСОБА_5, дійшов обґрунтованого висновку, що такий варіант не може бути застосований при вирішенні спору. Питання про призначення повторної експертизи сторони відмовились заявляти.

Крім того, апеляційним судом спростовано висновки суду першої інстанції про те, що між сторонами відсутній спір щодо володіння та користування житловим будинком та господарськими спорудами, оскільки діючий порядок щодо користування об'єктами нерухомого майна існував за усною домовленістю з померлим ОСОБА_6, а з ОСОБА_4 ніякої угоди ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не укладав.

Правильними є висновки апеляційного суду щодо відмови у задоволенні позову в частині виділення в натурі її частки земельної ділянки та встановлення сервітуту, оскільки, як встановлено апеляційним судом, обраний варіант встановлення сервітуту не забезпечує відповідачу, як співвласнику, здійснювати право володіння і користування своєю часткою житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи неприпустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України це рішення підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

В.А.Нагорняк