№ 556/317/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2016 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Котик Л.О.,

при секретарі Соловей Г.С.,

за участю представників відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 18.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0806/38, згідно якого ОСОБА_5 надав відповідачу кредит у розмірі 48500 грн. В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним договором було укладено Договір поруки №0806/38/ДП від 18.06.2008 року з поручителем ОСОБА_4

У порушення норм закону, ст..ст. 526, 527, 530 ЦК України, та умов договору ОСОБА_3 не погашав заборгованість по кредиту та відсоткам за його використання, в зв»язку з чим за вказаним кредитним договором виникла прострочена заборгованість в розмірі 90000 грн. ОСОБА_5 до вимог ст..ст. 610, 554 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

У судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Належним чином повідомлена відповідачка ОСОБА_4 повторно в судове засідання не з»явилася, причини неявки не повідомила.

Представники відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнали, надали заперечення на позовну заяву , просили застосувати позовну давність по кредитному договору і в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні, 18.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0806/38, згідно якого ОСОБА_5 зобов»зався надати Позичальникові кредит в сумі 48500 грн. на термін до 10.12.2009 року, а відповідач зобов»зався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановлені даним Договором терміни.

Згідно п.2.2.3 Кредитного договору, позичальник зобов»язується здійснювати погашення кредиту в дату сплати відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, що зазначені в Додатку №1 до даного Договору.

Повну сплату відсотків і винагороди зробити не пізніше дня фактичного повного погашення кредиту (п.2.2.4 Договору)

Згідно ордера-розпорядження №01/1, 18.06.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 48398 грн. Таким чином ОСОБА_5 свої зобов»язання за договором виконав.

В забезпечення виконання зобов»язання за Кредитним договором №0806/38 між ПАТ КБ «Приватбанк» та поручителем ОСОБА_4 18.06.2008 року укладено Договір поруки №0806/38ДП, згідно з п.2 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов»язків за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов»язань за Кредитним договором (п.11 Договору поруки)

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

ОСОБА_5 до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений строк повного погашення кредиту є 10 грудня 2009 року (пункт 1.4 Договору)

За таких обставин у ПАТ КБ ПриватБанк виникло право предявити вимогу до поручителя ОСОБА_4 про виконання порушеного зобовязання боржника ОСОБА_3 щодо повернення кредиту, починаючи з 10 грудня 2009 року, протягом наступних 6 місяців.

Таку вимогу до поручителя банк предявив, однак, як вбачається з матеріалів справи, лише 5 листопада 2015 року, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

А як зазначено в Правовій позиції Верховного Суду України (у справі 6-78 цс 12), якщо в договорі не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Враховуючи вище викладене, в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити за безпідставністю.

А позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 підлягають до задоволення із слідуючих підстав:

Як зазначалося вище, ОСОБА_3 згідно кредитного договору №0806/38 від 18.06.2008 року отримав 48398 грн. кредиту, що стверджується ордером-розпорядженням №01/1.

В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 свої зобов»язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. ОСОБА_5 до розрахунку, станом на 25.12.2015 року, заборгованість за договором №0806/38 від 18.06.2008 року укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 становить 90000 грн.

Як зазначено у ст.. 526 ЦК україни зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. (ч.1 ст. 509 ЦК України)

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. (ст. 1054 ЦК України)

У відповідності до статтей 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст. 625 ЦК України)

Як зазначено в п. 6.1 Кредитного договору №0806/38, при порушенні Позичальником будь-якого з зобов»язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди (додаток 1 до даного Договору) а також п.п.2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4. цього Договору, строків поверненння кредиту, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків, винагороди (Додаток 1 до даного Договору), а також п.п 1.3, 2.2.3, 2.3.3 даного Договору, винагороди передбаченої п.п. 4.5, 4.6 Позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 є підставними і підлягають до задоволення.

Що стосується заяви представників відповідача про застосування позовної давності, суд констатує слідуюче:

Як зазначено у ст.. 256 ЦК України, позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України)

ОСОБА_5 до ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. (ст.. 264 ЦК України)

Згідно п. 6.8 Кредитного договору №0806/38, строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, за даним Договором встановлюється Сторонами тривалістю 5 років.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за даним Договором, останнє погашення кредиту здійснено відповідачем 14.03.2011 року.

Цими діями відповідача ОСОБА_3, що свідчать про визнання ним свого боргу, перебіг позовної давності переривається і починається заново. Таким чином, строк позовної давності за даним кредитним договором спливає - 14.03.2016 року. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 26.01.2016 року. ОСОБА_5 правомірно та в межах строку позовної давності звернувся з позовними вимогами до Позичальника. А тому відсутні підстави для застосування позовної давності.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15, 30, 88, 209, 212 ЦПК України, ст.ст. 264, 256, 257, 259, 261, 509, 526, 554, 559, 610, 625, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» (р/р №3111, МФО 305299, КОД ) заборгованість по кредитному договору на загальну суму 90000,00 грн. (дев»яносто тисяч).

Стягнути із ОСОБА_3, на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» (р/р №3111, МФО 305299, КОД ) 1378,00 грн. судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я :