РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/3018/16-ц

Провадження № 2-о/643/208/16

19.04.2016 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

при секретарі - Бахметьєвій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Краснодон Луганської області, тобто на тимчасово окупованій території.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_2 у віці 73 років у м.Краснодон Луганської області бо мав невиліковну хворобу та з причин тяжкого стану був лежачім хворим, постійний догляд здійснювала вона та діти за адресою настання смерті по АДРЕСА_1. За станом здоров'я він не міг перенести тривалу дорогу та переїхати до міста Харкова. Про смерть чоловіка було складено лікарем ОСОБА_3 «Краснодонської центральної багатопрофільної міської лікарні, поліклінічним відділенням №1» Лікарське свідоцтво про смерть НОМЕР_1, де на підставі записів у лікарській документації та огляду трупа, визначено послідовність настання патологічних процесів, які призвели до смерті. Таким чином, її чоловік помер на тимчасово окупованій території. Поховавши чоловіка, вона звернулась з заявою до Московського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про отримання свідоцтва про смерть за місцем фактичного мешкання на що отримала письмову відмову від 26.01.2016року за №256/11-04-05 у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 від Московського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ. Тобто на даний час заявник позбавлений можливості реєстрації в законному порядку факту смерті в органах РАЦСу, оскільки видане лікарське свідоцтво про смерть є недійсним з тих підстав, що воно видане на окупованій території і не має ніякої юридичної сили. Встановлення даного факту смерті чоловіка необхідно їй для державної реєстрації смерті чоловіка, оскільки на цей час вона не визначена за статутом, відсутні підстави про припинення її шлюбу зі смертю чоловіка та для отримання матеріальної допомоги на поховання чоловіка.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала з підстав вказаних в ній та просила її задовольнити у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 14.02.1970року, НОМЕР_2 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 29 від 19 січня 2016року Краснодонської центральної міської багатопрофільної лікарні Луганської області, причина смерті - злоякісне новоутворення лівої нирки (а.с. 5).

Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» за № 254-III від 17 березня 2015 року, тимчасово окупованими територіями визнано окремі райони, міста,селища і села Донецької та Луганської областей.

Відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Краснодон та населені пункти Краснодонського району визначені такими населеними пунктами.

Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є:

- лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

- фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

- лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

- рішення суду про оголошення особи померлою;

- рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

- повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

- повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов'яносербського, Свердловського, Станично-Луганського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов). Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Відповідно до п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

При оцінці вищезазначених документів як доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

За таких підстав надана заявником медична документація у вигляді лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 19.01.2016 року, суд визнає належним і допустимим доказом на підтвердження факту смерті ОСОБА_2.

Таким чином, суд вважає, що факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є доведеним та підтвердженим у судовому засіданні доказами, визнаними судом належними та допустимими, на підставі чого подана заява підлягає задоволенню.

Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно їй для державної реєстрації смерті чоловіка, для отримання матеріальної допомоги на поховання чоловіка.

Виходячи зі змісту статті 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Тобто рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, в даному випадку факту смерті, є підставою для видачі відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану свідоцтва про смерть.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 256, 257-1, 259 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Краснодон Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового засідання, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: Т.М.Довготько