Справа №667/133/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О. В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

З Комсомольського районного суду м. Херсона у зв'язку із ліквідацією вказаної юридичної особи надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, яка 15.04.2016 року ухвалою суду прийняття до провадження судді Ус О.В.

В матеріалах справи наявна заява представника позивача про забезпечення позову, яка подана 29.03.2016 року. Заявник просить накласти арешт на будинок. що знаходиться у власності ОСОБА_3 за адресою: м. Херсон, вул. Шумського, буд. 21 та квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_4 за адресою: м. Херсон, вул. Робоча, буд. 76 а. кв. 13.

Суд розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст.152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову мотивована можливими діями щодо розпорядження належним на праві власності відповідачам майном та відчужити його на користь інших осіб, що унеможливить виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, яка перебуває в іпотеці, наявні відомості щодо накладення арешту на зазначену квартиру постановою державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ м.Херсона; ОСОБА_3 на підставі права власності належить будинок 21 по вулиці Шумського в місті Херсоні, який відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майнотакож перебуває в іпотеці та постановою державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ м. Херсона зазначено майно арештоване та оголошено заборону на його відчуження, тобто майно на яке представник просить накласти арешт, знаходиться під забороною вчиняти будь-які дії з ним.

Заявлений вид забезпечення позову арешт квартири та житлового приміщення не є співмірним з вимогами позову, оскільки арешт це накладання заборони на право розпорядження майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а позовні вимоги повязані зі стягненням певної суми визначеної у 49707,37 тис.грн., що не є тотожнім.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5