Справа № 283/1203/16-ц
провадження №2/283/512/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

02 липня 2016 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Пух Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист права власності, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення, мотивуючи вимоги тим, що з травня 2011 року відповідач в спірному будинку АДРЕСА_1 не мешкає, а лише зареєстрований за зазначеною адресою. Оскільки позивач являється власником будинку на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.02.1998 року, просить захистити її право власності та усунути перешкоди у користуванні житлом, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням зняти з реєстраційного обліку та виселити.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві. Не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належно, будь- яких заяв по суті позову до суду не подав.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечував позивач.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.02.1998 року позивач, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1.

За цією ж адресою, відповідно до довідки Українківської сільської ради Малинського району Житомирської області №333 від 03.06.2016 року зареєстроване місце проживання відповідача, та який відповідно до письмових підтверджень свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з травня 2011 року у господарстві ОСОБА_2 не проживає.

Позивач реалізував своє право на захист власного майна, а відповідач мав похідне право користування житлом від наявності такого права у особи, членом сім'ї якого він був. Із припиненням такого права, втратилось і його право на користування житлом.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Відповідач не надав суду належних доказів поважності своєї відсутності у спірному будинку, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

При цьому, відповідно до вимог ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - питання про зняття з реєстрації осіб по жилому будинку власника здійснюється відповідними на те установами на підставі рішення суду про визнання цих осіб такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст.3,10, 60, 88, 209,224 ЦПК України, ст. 383,391, 405 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання ОСОБА_3, 1989 року народження, таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, 1989 року народження, зареєстрованого в АДРЕСА_1 - 551 гривню 20 копійок судового збору на користь ОСОБА_2.

Копію рішення направити відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення і роз'яснити, що заяву про перегляд заочного рішення може бути ним подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до суду, що його ухвалив.

Позивач має право оскаржити рішення суду протягом 10 днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Житомирської області.

Суддя: