Справа № 202/186/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., позивача ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, про скасування рішення про призначення днів побачень з дитиною, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому, уточнивши під час судового розгляду свої вимоги, просить зобовязати ОСОБА_6 усунути йому перешкоди в спілкуванні з сином; скасувати рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 лютого 2016 року № 42/1 «Про призначення днів побачень батьку дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з малолітнім сином ОСОБА_7, 07.04.2009 р.н.»; визначити такі способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення з сином без присутності матері кожні понеділок, середу, пятницю з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; систематичні побачення з сином без присутності матері, кожні першу та третю суботу, неділю місяця, починаючи з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі; на літній період відпустка без присутності матері не менше 30 календарних днів з червня по серпень включно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 грудня 2011 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом із матірю. Відповідач почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, переховує його, у звязку з чим був вимушений звернутися до органу опіки на піклування. 19 лютого 2016 року виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради було прийнято рішення № 42/1 про призначення йому днів побачень з сином кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10-00 год. до 17-00 год. в присутності матері. Вважає, що таке рішення органу опіки та піклування порушує його батьківські права, оскільки, починаючи з 2011 року, він забирав сина кожну пятницю та повертав у неділю ввечері, дитина ночувала в нього вдома, спілкування з сином відбувалося без присутності матері. Також він забирав сина в будні дні з дитячого садка та відводив на тренування до спортивного клубу, підготовчі заняття до школи, гуляв з ним на дитячих майданчиках, в літній період їздив відпочивати на річку та море. Вважає, що зміна усталеного порядку його зустрічей із сином негативно вплине на психоемоційний стан дитини.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти визначення позивачу часу спілкування з сином кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10-00 год. до 17-00 год. в присутності матері як призначено рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19.02.2016 року № 42/1. В іншій частині позов ОСОБА_1 вважав необґрунтованим та просив відмовити в його задоволенні, зазначивши, що позивач негідно поводиться відносно матері дитини, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон та в добровільному порядку вирішити спір щодо його участі у вихованні сина.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради ОСОБА_5 у судовому засіданні також вважав, що позивачу слід визначити спосіб участі у вихованні сина шляхом побачень кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10-00 год. до 17-00 год. в присутності матері згідно з рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19.02.2016 року № 42/1, яке прийнято з урахуванням інтересів сторін та самої дитини.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 5 лютого 2009 року.

Мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 6 грудня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір'ю.

Між сторонами виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з чим вони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, який би влаштовував кожного з них та враховував інтереси малолітньої дитини.

12 січня 2016 року позивач звернувся до органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради з заявою про призначення йому днів побачень із сином.

Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 лютого 2016 року № 42/1 «Про призначення днів побачень батьку дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з малолітнім сином ОСОБА_7, 07.04.2009 р.н.» позивачу було призначено дні побачень з сином кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10-00 год. до 17-00 год. в присутності матері дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин 13 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з частиною 3 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини.

Зокрема, частинами 1 та 2 статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбачено частиною 2 статті 170 цього Кодексу (ч. 3 ст. 19 СК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини 4-6 статті 19 СК України).

У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 9 вказаної Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню.

Згідно з наданим суду органом опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради висновком від 14 червня 2016 року доцільним способом участі позивача ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_7 є встановлення систематичних побачень з дитиною кожні перші та треті вихідні дні місяця (субота, неділя) у період часу з 10-00 год. до 17-00 год. в присутності матері.

Але суд не може погодитися з таким висновком органу опіки та піклування, оскільки, на думку суду, він є недостатньо необґрунтованим та суперечить інтересам малолітнього ОСОБА_7

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що він мотивований наявністю раніше прийнятого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради рішення від 19 лютого 2016 року № 42/1 «Про призначення днів побачень батьку дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з малолітнім сином ОСОБА_7, 07.04.2009 р.н.», яким позивачу встановлено аналогічний порядок спілкування з сином.

Між тим, як висновок органу опіки та піклування, так і назване рішення не містить жодного обґрунтування необхідності визначення способу участі позивача у вихованні сина шляхом систематичних побачень лише в присутності матері дитини.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте відповідач, заперечуючи проти спілкування позивача з сином без її присутності, не довела, що таке спілкування є неможливим за віком чи станом здоров'я дитини або може негативно вплинути на виховання та розвиток дитини.

Жодних належних доказів, що спілкування позивача з сином без присутності матері, може зашкодити дитині суду не надано.

Як встановлено з пояснень сторін, основною причиною перешкод позивачу у спілкуванні з сином з боку відповідача є наявність непорозумінь між ними, а також ненадання позивачем дозволу на виїзд дитини за кордон.

Заперечення відповідача проти спілкування позивача з сином без її присутності обєктивно нічим не обумовлені.

Суд враховує, що на час розгляду справи малолітньому ОСОБА_7 виповнилося сім років, він зарахований на навчання до загальноосвітнього навчального закладу-ліцею № 100.

З пояснень допитаних у судовому засіданні як свідків ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 вбачається, що малолітній ОСОБА_7 прагне до спілкування з батьком та позивач самостійно здійснював належний догляд за сином, коли забирав його до себе.

Отже, з урахуванням віку та стану здоровя дитини, яка не потребують постійної присутності матері поряд, ставлення батька до виконання своїх обовязків, його здатності забезпечити розпорядок дня сина без допомоги матері дитини, суд вважає, що спілкування позивача з сином виключно в присутності матері обмежує права позивача та не відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_7, який як хлопчик у силу свого віку потребує більш різноманітних умов для зустрічей із батьком, у тому числі й наодинці з ним, з тією метою, щоб ці зустрічі не набрали для дитини небажаного для його розвитку та виховання одноманітного обридливого характеру. Крім того, конфлікті відносини між сторонами в разі їх одночасної присутності можуть зашкодити психоемоційному стану дитини, не будуть сприяти проведенню зустрічей дитини з батьком у спокійній ненапруженій атмосфері.

При визначенні способу участі позивача у вихованні сина, суд враховує пятиденний графік роботи позивача та майбутнього навчання дитини, необхідність дитині часу для відпочинку, самостійних занять, виконання домашніх завдань, спілкування з однолітками, та вважає можливим визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні сина ОСОБА_7 шляхом систематичних побачень кожної неділі з 10-00 до 19-00 години без присутності матері дитини. На думку суду, такий графік зустрічей позивача з дитиною буде достатнім для їх дійсного спілкування та виховання сина, можливості бути обізнаним про події, які відбуваються в житті один одного, повною мірою буде відповідатиме інтересам дитини, основне місце проживання якої визначено сторонами з матір'ю.

Крім того, суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи інтересам малолітнього ОСОБА_7 буде відповідати проведення з батьком спільного відпочинку в літній період, що сприятиме збереженню гармонійних відносин між ними та дозволить дитині в період літніх канікул проводити більше часу з батьком. На думку суду, такий відпочинок має становити до 14 днів на рік з повідомленням матері дитини про майбутній відпочинок не пізніше ніж за місяць до його початку, що дозволить сторонам планувати свій відпочинок з дитиною.

Доводи представника відповідача щодо негідної поведінки позивача по відношенню до колишньої дружини, ненадання дозволу на виїзд дитини за кордон, а також притягнення позивача в минулому до кримінальної відповідальності не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки негативні відносини між сторонами та ненадання позивачем дозволу на виїзд дитини за кордон не можуть обмежувати право позивача як батька на спілкування з сином. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності за злочин, який вчинений не відносно дитини.

Щодо окремої вимог ОСОБА_1 про усунення йому перешкод у спілкуванні з сином, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 159 СК України само по собі визначення судом способу участі позивача у вихованні сина шляхом встановлення систематичних побачення з дитиною та проведення спільного відпочинку в літній період є достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача. Підстав вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду на даний час немає, а тому така вимога є передчасною.

Також суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимогу ОСОБА_1 про скасування рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 лютого 2016 року № 42/1 «Про призначення днів побачень батьку дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з малолітнім сином ОСОБА_7, 07.04.2009 р.н.», оскільки позов до виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, яким було вирішено приватні (сімейні) відносини між сторонами, позивачем не заявлявся, такий орган до участі у справі як відповідач за клопотанням позивача не залучений. Крім того, з аналізу вищенаведених норм ст. ст. 158, 159 СК України вбачається, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Отже, в даному випадку правове значення для сторін має рішення суду про визначення способу участі позивача у вихованні сина, яке є обов'язковим до виконання, а не рішення виконавчого комітету місцевої ради як органу опіки та піклування.

Таким чином позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

У зв'язку з частковим задоволенням позову відповідно до вимог статті 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, про скасування рішення про призначення днів побачень з дитиною, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом:

- систематичних побачень з сином кожної неділі з 10-00 до 19-00 години без присутності матері дитини;

- спільного відпочинку в літній період без присутності матері дитини тривалістю не більше 14 днів на рік, з повідомленням матері дитини про майбутній відпочинок не пізніше ніж за місяць до початку такого відпочинку.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко