Справа № 572/4329/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року

Сарненський районний суд Рівненської області

головуючий суддя - БОЛОТВІНА Л.О.

при секретарі - МІРКОВЕЦЬ Т.І.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 заявила цивільний позов до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач ухиляється від утримання та виховання дитини, яка проживає з нею, не спілкується з дитиною, не проявляє батьківських почуттів, не відвідує школу, має заборгованість за аліментами.

Позовні вимоги позивачка підтримала в судовому розгляді та дала пояснення по їх суті, вказавши, що шлюб між ними розірваний в 2011 р., вона перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, дочка не бажає бачитись з батьком, погіршився стан її здоров»я, коли вона дізналась, що має зустрічатись з відповідачем за рішенням органу опіки та піклування.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов про позбавлення батьківських прав не визнав, не заперечив, що має борг по сплаті аліментів, дав пояснення, що позивачка постійно перешкоджає бачитись з дитиною, після рішення органу опіки та піклування про його участь у вихованні дочки мати дитини не дає йому спілкуватись з дитиною, пояснюючи, що дитина постійно перебуває в Карпатах; на його усне звернення про перешкоджання бачитись з дитиною ніякої реакції не було, з»явитись на засідання комісії з питань захисту прав дитини на розгляд заяви позивачки про позбавлення його батьківських прав у нього можливості не було у зв»язку з виїздом на роботу, про що комісію повідомила його дружина, однак ніякої заяви про те, що він згідний, щоб його позбавили батьківських прав, він не писав.

Представник третьої особи Сарненської райдержадміністрації, як органу опіки та піклування, ОСОБА_5 вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як відповідач не приділяє дитині належної уваги, не сплачує аліменти, ухиляється від її виховання.

Вислухавши сторони та представника третьої особи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно свідоцтва про народження 1.07.2006 р. ОСОБА_4, її батьками є сторони у справі, батьки дитини розірвали шлюб 28.02.2011 р., мати, ОСОБА_6 набула прізвище «Перестороніна» у шлюбі з ОСОБА_7 з 22.07.2011 р.

24.09.2015 р. розпорядженням голови Сарненської райдержадміністрації № 340 встановлено участь ОСОБА_3 у вихованні дитини за його заявою, в т.ч. побачення батька з дочкою терміном на шість місяців з визначенням побачень двічі на місяць в неділю за попереднім погодженням з матір»ю дитини та в межах м. Сарни, зміна часу та днів можлива за згодою обох батьків. Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що відповідач приходив до них, однак дитина перебувала на відпочинку в Карпатах і можливості надати спілкування не було, а потім дитина сама цього не хотіла. Представник третьої особи ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_3 звертався до нього в усній формі про те, що йому не дають бачитись з дитиною, яка перебуває в Карпатах.

22.10.2015 р. ОСОБА_2 подала в райдержадміністрацію заяву про перегляд рішення від 24.09.2015 р. та вирішення питання про можливість позбавити ОСОБА_3 батьківських прав, вказавши в заяві, що він не спілкувався з дитиною, а коли 10.10.2015 р. попередив її, що прийде на побачення з дитиною, дочка здивувалась та у неї погіршився стан здоров»я і вона викликала лікаря.

30.10.2015 р. районною комісією з питань захисту дитини прийнято рішення за заявою позивачки про доцільність позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_8, оскільки батько погодився з цим, подавши письмову заяву, яка, як зазначено у витягу з протоколу, написана іншим почерком, ніж попередні заяви ОСОБА_3 та він був попереджений про дату та час засідання комісії. Як зазначив в судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_5, дружина відповідача по телефону повідомила, що його не буде на засіданні, а потім надійшла факсом ця заява.

Судом були досліджені заява ОСОБА_3 від 21.09.2015 р. про його участь у вихованні дочки та заява від його імені від 30.10.2015 р. про неможливість з»явитись на засідання районної комісії. Представник третьої особи ОСОБА_5 визнав, що заяви написані різними почерками. До такої думки прийшов і суд, крім того, суду не зрозуміло, з якими вимогами заяви погодилась особа.

30.10.2015 р. орган опіки та піклування склав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо дочки ОСОБА_8, посилаючись на рішення районної комісії від 30.10.2015 р., на усні та письмові заяви матері дитини про негативну поведінку батька та небажання дитини бачитись з батьком, на дані ДВС про наявність боргу за аліментами, на позитивні характеристики обох батьків, на усні заяви матері ОСОБА_3, ОСОБА_9 про бажання її сина бачитись з дитиною; висновок складений при наявності розпорядження про участь батька у вихованні дитини і лише 5.11.2015 р. було винесено розпорядження № 404 про визнання таким, що втратило силу розпорядження від 24.09.2015 р. на підставі заяви позивачки С.М. та наданих нею документів.

В підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 надала також довідку, що ні вона, ні відповідач не притягувались до адміністративної відповідальності і не перебувають на профілактичному обліку станом на липень 2015 р. в міліції, з довідки від 24.09.2015 р. головного спеціаліста у служби у справах дітей вбачається, що дитина знає про існування батька, але не пригадує, коли його бачила, він її не відвідує, не телефонує, подарунків не дарує, навчанням не цікавиться. Довідка складена для розгляду заяви ОСОБА_2 про позбавлення батька батьківських прав, однак, цього ж числа встановлено участь батька у вихованні дитини.

Згідно довідки начальника ДВС заборгованість за аліментами станом на 31.05.2015 р. у ОСОБА_3 становить 18550 грн. З актів обстеження побутових мов проживання обох сторін вбачається, що умови проживання обох є задовільними, баба ОСОБА_4. ОСОБА_9 та тітка Ірина відвідують ОСОБА_4, дарують подарунки, відносини між ними дружні, за повідомленням рідних відповідача, його дочку ховають в дитсадку, коли він хоче її привітати.

Таким чином, судом встановлено, що батько дитини лише ухиляється від надання грошового утримання дитини, що сам підтвердив. Що стосується ухилення відповідача від виховання, побачення, спілкування з дочкою, участі в наданні дарунків, поздоровлень, суд знаходить, що доказів цьому не надано, а навпаки, суд встановив, що батько дитини намагається приймати участь в побаченнях з дочкою, однак мати перешкоджає цьому, так як доказів, що у дитини погіршується стан здоров»я при згадці про батька, вона не надала і ці твердження є надуманими. Також суд вважає, що орган опіки та піклування передчасно зробив висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, так як батьку було надано шість місяців для спілкування з дитиною, однак вже через місяць, не розібравшись належним чином в обставинах, що склались, скасовується побачення з дитиною.

Тому суд робить висновок, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає і лише неналежне грошове утримання дитини не може бути підставою для цього.

На підставі ст.ст. 155, 164 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення

Суддя підпис копія вірно

Суддя Сарненського

районного суду ОСОБА_10