Справа № 383/333/16-ц
Номер провадження 2/383/237/16
У Х В А Л А

20 квітня 2016 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бевз О.Ю., розглянувши заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

18 квітня 2016 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 26.06.2015 року в сумі 159 241 грн., яка складається з основної суми 50300 грн. та пені в сумі 108 941 грн. Цього ж числа надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої позивач попросив накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_2, а саме:

- наклавши арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, де б воно не було та з чого б воно не складалось.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що відповідач борг не повертає, крім того запевняла, що продає свій будинок за адресою: провулок Вишневий,12, у м. Бобринець і відразу поверне кошти, які позичила у ОСОБА_3 згідно договору позики від 26.06.2015 року. Однак, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, вже на наступний день після настання строку повернення коштів за вказаним договором позики, а саме 02.10.2015 житловий будинок №12 по провулку Вишневому у м.Бобринець, а також земельна ділянка площею 0,127 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з вказаною адресою співвласниками яких була ОСОБА_2, були продані, отже існує висока ймовірність укриття майна на яке може бути накладено стягнення з метою відшкодування суми боргу.

Заява про забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно відповідача задоволенню не підлягає, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Відповідно до ст.151 ч.3 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України).

У поданій до суду заяві заявник зазначає причини того, що відповідач може самоусунутись від виконання боргового зобовязання, те, що боржником було відчужено будинок та земельну ділянку, що в подальшому, унеможливить виконання рішення суду, у звязку з якими потрібно забезпечити позов.

Відповідно до розяснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Між тим, застосовуючи заявлені позивачем заходи у забезпечення його позову, доводи заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, ймовірності виникнення утруднень при виконанні можливого рішення, суд фактично має зясувати, які наслідки можуть настати для сторін у разі задоволення заяви про забезпечення позову, так і у разі повернення її заявникові.

Крім того, із додатків доданих до заяви вбачається копія інформаційної довідки з Державного реєстру нерухомого майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_4, суд не може прийняти як належний доказ на підтвердження зяави про забезпечення позову. Також як вбачається із заяви про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, без зазначення конкретних відомостей, щодо майна на яке може бути накладено арешт, а тому відсутність зазначених відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обгрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить не можливим виконання такої ухвали державним виконавцем.

У відповідності до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявникові.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку що заява подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області, через Бобринецький районний суд, шляхом подачі в 5 денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Бевз О.Ю.