Дата документу 18.04.2016
Провадження № 2/334/917/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.

при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідачів про стягнення з них заборгованості за комунальні послуги в сумі 9833,57 гривні, вказуючи, що у період з жовтня 2011 року по липень 2015 року відповідачам були надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: 69032, пр..Металургів,25,кВ.12. Не виконуючи своїх обовязків по оплаті за поставлену теплову енергію, у відповідачів утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути у примусовому порядку.

Згодом представник позивача уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з серпня 2012 року по квітень 2015 року у розмірі 7544,37 гривень, та стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з травня 2015 року по лютий 2016 року у розмірі 2864,97 гривень

У судовому засіданні представник позивача, наполягаючи на позові доводив суду, що між Концерном "Міські теплові мережі та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 01.01.2009 року існують правовідносини з приводу надання послу з централізованого опалення до квартири, розташованої за адресою: 69032, пр..Металургів,25,кВ.12. Договір сторони не уклали, оскільки відповідачі відмовляються від укладання цього договору, тому існуючі між ними правовідносини регулюються виключно Законом. На теперішній час, стало відомо, що відповідачі самовільно відключили опалення в квартирі та не сплачують комунальні послуги за енергопостачання. Вважаючи самовільне відключення незаконним, позивач наполягає на стягненні солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з серпня 2012 року по квітень 2015 року у розмірі 7544,37 гривень, та стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з травня 2015 року по лютий 2016 року у розмірі 2864,97 гривень.

Також, представник позивача зазначила, що оскільки ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 31 серпня 2015 року позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води з відповідачі, то строк позовної давності перервався, а тому вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів з серпня 2012 року підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_1 позову заперечують, вважаючи його необґрунтованим та незаконним.

В обґрунтування своїх заперечень, відповідач доводив суду, що протягом 2006 року при проведенні внутрішніх ремонтних робіт в своїй квартирі було прийнято рішення про відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Наведені правовідносини було врегульовано того часу порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 року № 4. Як встановлено п. 2.1. Порядку відключення № 4 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник, наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

Виконуючи вимоги вищевказаного нормативного акту відповідач подав до Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя заяву від 20.11.2006 року, якою просив надати дозвіл на відключення від мереж ЦО і ГВП, влаштування індивідуального (автономного) опалення та гарячого водопостачання його квартири. Згідно із текстом зазначеного витягу Комісія Ленінської РДА вирішила дозволити погодження та улаштування автономного газового опалення у квартирі АДРЕСА_1 усіма службами згідно листа-заяви та подальшої розробки проекту. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період. Однак, при зверненні до концерну «МТМ» за отриманням технічних умов (відповідно до вимог Порядку відключення № 4), відповідач отримав необгрунтовану відмову у їх видачі, викладену у листі концерну «МТМ» від 26.02.2007 року № 993/14. Так, згідно із листом концерну «МТМ» від 26.02.2007 року № 993/14, підставою неможливості надання йому технічних умов на відключення постали не технічні причини, а думка генерального директора концерну «МТМ» про те, що дію Порядку відключення № 4 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) було призупинено на підставі Рішення колегії Мінбуду України № 220 від 31.10.2006 року.

Вважаючи відмову у видачі технічних умов з боку концерну „МТМ" безпідставними, та не маючи наміру користуватися послугами центрального опалення та водопостачання, в ході ремонтних робіт, відповідач самостійно демонтував у своїй квартирі відповідне обладнання. Працівниками ВРЕЖО №13 був складений акт, у якому засвідчено відсутність опалюваних приладів у квартирі. Таким чином, відповідачем застосовані засоби протидії порушеного його права. Це є обраний ним самозахист, який на думку відповідача регулюється ст..19 ЦК України.

Відповідач вважає, оскільки він не користується послугами концерну „МТМ" та не отримує енергопостачання, він не повинен сплачувати борги за ненадані послуги. Просить суд відмовити позивачу у позові у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечує, підтримує ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази у їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі виходячи з наступного:

Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права.

Представником позивача у судовому засіданні було доведено, що саме відповідачами були порушенні їх права та інтереси.

По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України.

У судовому засіданні було встановлено, що між Концерном "Міські теплові мережі" (надалі- Позивач) та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (надалі - Відповідачі) з 01.01.2009 року існують правовідносини з приводу надання послуг з централізованого опалення до квартири 12, пр..Металургів,25, у м.Запоріжжі.

Договір сторони не уклали. Тож, відносно помешкання Відповідача м.Запоріжжя, пр..Металургів,25, кВ.12 позивач став виконавцем послуг з централізованого опалення з 01.01.2009 року.

Положенням Правил „Про порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення і постачання гарячої вод и" (п. 25) закріплено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

ОСОБА_4 Мінбуду України № 4 от 22.11.2005 року „Про порядок підключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води" зі змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу за № 169 від 06 жовтня 2007р., визначено процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від ЦО і ГВП. А внесені ОСОБА_4 № 169 від 06 жовтня 2007р. зміни неможливлюють відключення від ЦО та ГВП окремих квартир у багатоквартирному будинку і передбачають можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів всіх власників уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку.

Стосовно відсутності укладеного між сторонами договору, суд виходив з наступного:

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", та Законом України „Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІУ від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору.

Згідно ст. 6, ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги" визначений обов'язок саме Споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений Виконавцем на основі типового договору. Обов'язком виконавця згідно норм чинного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

В даному випадку Позивач свій обов'язок виконав: підготував для Відповідача належним чином оформлений договір та неодноразово запрошував його для укладення договору шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвіону, але Відповідач не відгукнувся на пропозицію Позивача та не уклав зазначеній договір.

Однак, відсутність укладеного договору не позбавляє обов'язку щодо оплати наданих Відповідачам послуг з централізованого опалення, адже своєчасне укладення договору є так само обов'язком споживача.

Крім того, самовільне, з порушенням визначеного для цього порядку відключення споживачем своєї квартири від мережі централізованого теплопостачання, не є підставою для звільнення його від оплати фактично наданих, але не використаних ним послуг. Тому ствердження відповідачів про відсутність підстав для стягнення плати за надані послуги теплопостачання є помилковим.

Стосовно стягнення заборгованості з відповідачів з серпня 2012 року суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року (справа № 6-214цс14), який згідно з ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Концерн «МТМ», керуючись нормами чинного законодавства, та на підставі норм п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України 31.08.2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу з ОСОБА_1, ОСОБА_2, чим дотримався процесуальних вимог щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В зв'язку відмовою в видачі судового наказу ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2015 року у справі № 2-н/334/1468/15, Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України.

Оскільки ч. 3 ст. 118 ЦПК України визначено, що позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

З огляду на викладене, а також аналізу доказів у справі, позовні вимоги Концерну „Міські теплові мережі" в особі філії концерну „МТМ" Ленінського району м.Запоріжжя грунтуються на законі, доведені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.16, 267, 526,590, 598, 605 ЦК України, 64, 68, 179 ЖК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з серпня 2012 по квітень 2015 року у сумі 7544 (сім тисяч пятсот сорок чотири) гривні 37 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з травня 2015 року по лютий 2015 року у сумі 2867 (дві тисячі вісімсот шістдесят сім) гривень 97 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Добрєв М. В.