АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/874/16 Справа № 183/1679/15 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

26 травня 2015 року та 15 жовтня 2015 року позивачі звернулися з уточненим позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2015 року позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 1104 від 13 березня 2015 року щодо відмови в передачі в приватну власність квартири була залишена без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 посилалися на те, що вони проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

11 березня 2015 року вони звернулися до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу їм квартири у приватну власність у відповідності до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, як органом приватизації, було винесене рішення № 1104 від 13 березня 2015 року, яким їм відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, в зв'язку з тим, що військове містечко, в якій розташована квартира, включене до числа закритих, в зв'язку з чим, житлові приміщення які розташовані в ньому, не підлягають приватизації.

В зв'язку з наведеним, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили суд визнати їх, право на приватизацію даної квартири, зобов'язати Квартирно-експлуатаційного відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, прийняти рішення про передачу в приватну власність квартиру, яку вони займають на підставі ордеру № 29 від 21 січня 1997 року на території відкритого містечка за адресою: АДРЕСА_1 та вжити всіх інших належних та достатніх заходів щодо приватизації зазначеної квартири, передати квартири в приватну власність, оформивши належним чином свідоцтво про право власності на нерухоме майно згідно ЗУ ««Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано право ОСОБА_2, ОСОБА_3 на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано Квартирно-експлуатаційного відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовлено.

Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно ордеру № 29 від 21 січня 1997 року, виданого Гвардійською Квартирно-експлуатаційною частиною району, ОСОБА_2 та членам його родини надане право на вселення в квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією ордеру (а.с.6).

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої 23.01.2015 року Гвардійською Квартирно-експлуатаційною частиною району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 (а.с.40, 41).

11 березня 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу їм квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, було винесене рішення № 1104 від 13 березня 2015 року, яким ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири.

Підставою відмови в приватизації спірного житла в рішенні зазначено те, що житловий фонд військових містечок селищ Гвардійське, Черкаське у комунальну власність територіальних громад не передано, згідно листа квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України № 303/22/1/850 від 05 вересня 2013 року, військове містечко, в якій розташована квартира, включене до числа закритих, в зв'язку з чим, житлові приміщення не підлягають приватизації.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд виходив з того, що займане позивачами приміщення: квартира АДРЕСА_2 підлягає приватизації відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», як жиле приміщення, яке згідно Наказу Міністра оборони України від 15.09.2011 року №569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» підлягало передачі у комунальну власність територіальної громади смт. Черкаське, та що позивачі є особами, які мають право на приватизацію зазначеної квартири.

А також з того, що перелік закритих військових містечок від 19 серпня 2013 року № 14492/с суперечить наказу Міністра оборони України від 15 вересня 2011 року № 569 «Про безоплатну передачу військового майна у комунальну власність територіальних громад», який має вищу юридичну силу, і на даний час є чинним. Спірне майно не відноситься до військових містечок із статусом закритих, а тому може бути приватизоване.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

19 серпня 2013 року начальником Генерального штабу Головнокомандуючим Збройних сил України був підписаний «Перелік закритих військових містечок» № 14492/С, яким смт. Черкаське та смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесені до «закритих військових містечок».

Згідно із Положенням, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21 квітня 2011 року № 215 та наказом Міністра оборони України від 3 липня 2013 року № 448, визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок, виключені.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що визначення поняття «закрите військове містечко» виключено з нормативно-правової бази законодавства України, а тому посилання на «закрите військове містечко» як на підставу відмови у приватизації є незаконним.

Разом з тим судом не було звернуто уваги на те, що житловий фонд смт. Гвардійського, смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, до якого входить квартира позивачів, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є військовим майном, яке знаходиться в оперативному управлінні військових частин КЕВ м. Дніпропетровська і з урахуванням ч. ч. 1, 2 ст. 6 цього Закону рішення про відчуження військового майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, в тому числі, належать будинки, споруди.

Таким чином, Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК України, якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

У порушення зазначених норм процесуального права Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних сил України не були залучені до участі у справі.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, суд на вказані вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, не вирішив питання щодо залучення до участі у справі Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних сил України та передчасно дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: