УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/1841/16-ц

Провадження № 4-с/638/49/16

06.04.2016Дзержинський районний суд м. Харкова у складі

Головуючого судді Подус Г.С. ,

За участю секретаря Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Московського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

28.01.2016 року заявник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Московського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Обґрунтовуючи скаргу заявник зазначив, що відповідно до вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2011 року (кримінальна справа № 1-163/11) з ОСОБА_2 на його користь стягнуто 29183 (двадцять девять тисяч сто вісімдесят три) грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданого спричиненням злочину, у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином 30000 (тридцять тисяч) грн.

15.12.2011 року, отримавши виконавчі листи скаржник звернувся до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з відповідними заявами про відкриття виконавчих проваджень.

31.12.2013 року ОСОБА_1 отримав постанову головного державного виконавця Баранової В.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.06.2012 року за ВП № 31102235 (щодо стягнення з боржника 30000 грн. моральної шкоди). Що стосується виконавчого провадження щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з боржника ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 29183 грн. скаржнику взагалі нічого не відомо, так як інформація надана не була.

У відповідності із ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 08.01.2014 року ОСОБА_1 було направлено поштою виконавчий лист № 1-163/11 від 25.06.2011 р. із відповідною заявою про поновлення виконавчого провадження.

У судове засідання заявник не зявився, надав заяву в якій просив розглядати скаргу за його відсутності та просив її задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

З'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 3 своєї постанови № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» наголошує, що «при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12)».

З аналізу статті 11 Закону «Про виконавче провадження» випливає, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 25 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною першою статті 27 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Суд встановив, що 15.12.2011 року Дзержинський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист у кримінальній справі № 1-163/11 про стягнення з ОСОБА_2 29183 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Однак виконавче провадження так і не було відкрите, а 25.06.2012 державним виконавцем Московського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Що стосується виконавчого провадження щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з боржника ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 29183 грн. скаржнику взагалі нічого не відомо, так як інформація надана не була.

Крім того, ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» десятиденний строк обчислюється з дня одержання заявником копії копії відповідної постанови: про відмову у відкритті виконавчого провадження (ст.. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»), про повернення стягувану виконавчого документа ( ст.. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»), про арешт коштів чи майна боржника (ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження»), з дня отримання повідомлення про результати рецензування оцінки майна боржника(ч. 4 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Суд, зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, дійшов висновку про часткове задоволення скарги.

Стаття 387 ЦПК передбачає, що «у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги».

Керуючись статтями статтями 383-389 ЦПК, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Московського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Московського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 неправомірною.

Зобовязати обєднати у зведене виконавче провадження виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 29183 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди , завданої спричиненням злочину, у рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.С. Подус