Справа № 306/2672/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Кеміня М.П., Кондора Р.Ю.

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 10 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

13 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який обґрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 18 травня 2002 року, який був зареєстрований у виконкомі Родниківської сільської ради Свалявського району, актовий запис № 5. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімейне життя із відповідачем не складується належним чином, вони перестали розуміти один одного, часто сперечаються, за останній час не мають жодних спільних інтересів. Всі сімейні сварки чоловік влаштовує в присутності дітей, що негативно впливає на них. На даний час чоловік проживає у своїх батьків. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, постійної роботи немає, а тільки тимчасові заробітки.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: сина ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі, а саме по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду, з 13 листопада 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Свалявського районного суду від 10 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішено: «Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 (дівоче Гутник) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 18 травня 2002 року у виконавчому комітеті Родниківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис № 5 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання дітей, а саме: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 в твердій грошовій сумі по 700 (сімсот) грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 13 листопада 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп..

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць».

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_3 в інтересах відповідача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм процесуального та матеріального права, формалізму у вирішенні спору, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів відмовити.

Межі доводів апеляційної скарги за наявності двох малолітніх дітей суд не забезпечив участь обох сторін в судовому засіданні, допустив формалізм при вирішенні спору, не встановивши дійсні причини розірвання шлюбу та не надавши строк для примирення подружжя ОСОБА_2, яке не припиняло спільного проживання та подружнього життя, спільно відвідувало розважальні заклади під час новорічних свят, отже жодних підстав для розірвання шлюбу не існувало і не існує. Також відсутні підстави для задоволення позову про стягнення аліментів, оскільки сторони проживають разом із дітьми, обовязок по утриманню дітей та дружини, яка не працює, в повному обсязі виконує добровільно відповідач і від даного обовязку не ухиляється.

В запереченні позивачка ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити як безпідставну, а законне рішення Свалявського районного суду від 10 грудня 2015 року залишити без змін. Зазначає, що з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів вона звернулася до суду не вперше, навіть подавала заяви про надання терміну для примирення й залишення позовної заяви без розгляду, сподіваючись на покращення подружнього життя, але нічого не змінилося і в даний час шлюб зберегти неможливо.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 просили апеляційну скаргу відхилити, а законне та обгрунтоване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 травня 2002 року у виконкомі Родниківської сільської ради Свалявського району, актовий запис № 5, про що видано Свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 132613 від 29.07.2015 року (а. с. 7). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-6).

Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2015 року, спільного господарства вони не ведуть, спільних інтересів не мають, сваряться в присутності дітей, що негативно на них впливає, разом не проживають, тобто шлюб між ними існує формально, позивачка наполягає на розірванні шлюбу.

При таких обставинах справи, суд дійшов вірного висновку, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є вагомими підставами для розірвання шлюбу, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дітей.

ОСОБА_1 заперечує проти надання строку для примирення, яке на її переконання неможливе через виниклі з відповідачем непорозуміння щодо спільного життя в шлюбі.

Також встановлено, що позивачка уже зверталась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який ухвалою Свалявського районного суду від 2 листопада 2015 року залишено без розгляду (а.с. 54-55), а 13 листопада 2015 року ОСОБА_1 знову звернулася до суду з таким же позовом.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України (із доповненнями, внесеними згідно із Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. N 2398-VI, які набрали чинності 27.07.2010 року) у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФМ № 132613 від 29.07.2015 року виданого виконкомом Родниківської сільської ради, Свалявського району, вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки «Гутник». Разом з тим, в позовній заяві позивачка просила залишити після розлучення їй прізвище «Гнаткович», тому рішення суду про право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Гнаткович» відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Згідно загальних засад регулювання сімейних відносин, жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї (ч. 6 ст. 7 СК України).

Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Згідно з ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, або тверда грошова сума, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в даний час сторони проживають окремо одне від одного, при цьому діти проживають разом з позивачкою ОСОБА_1, а відповідач проживає разом зі своїми батьками. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей.

Встановлено, що відповідач постійної роботи немає, його заробітки носять періодичний та мінливий характер, він є працездатним, інших дітей або осіб на його утриманні немає.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. ст. 182, 184 СК України, враховуючи те, що будь-яких доказів про стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність інших обставин, що мають значення, позивачкою не надано, та враховуючи рівність прав і обов'язків обох батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості, й вірно визначив розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі 700,00 грн. на кожну дитину.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для розірвання шлюбу та стягнення аліментів, оскільки подружжя ОСОБА_1 проживає разом, та необхідність надання строку на примирення подружжя не можуть бути взяті до уваги, як такі, що спростовуються встановленими судом обставинами, та підтвердженими позивачкою в апеляційній інстанції поясненнями про неможливість подальшого збереження сімї, не підтримання шлюбних відносин з липня 2015 року, проживання сторін у відокремлених частинах одного будинку та відсутності у відповідача постійного заробітку на час ухвалення рішення.

Інші доводи апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги - скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог по розірвання шлюбу і стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах відповідача ОСОБА_2 слід відхилити, а рішення Свалявського районного суду від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: