Справа № 154/3571/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/477/16 Категорія: 33 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

за участі секретаря - Кирилюка О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - Петрунів Т.С., Романішиної Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, прокуратури Волинської області та Головного управління національної поліції України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,

за апеляційними скаргами відповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся у суд із позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, прокуратури Волинської області та Головного Управління Національної поліції України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що 26 липня 2014 року було внесено відомості до ЄРДР у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Даного злочину він не вчиняв, а доводи про його невинуватість органами досудового розслідування до уваги не брались.

22 липня 2015 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області виправдав його за відсутністю в його діях складу злочину.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 01 жовтня 2015 року даний вирок в частині виправдання позивача залишено без змін.

Вважає, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності та незаконного оголошення підозри у вчиненні злочину, якого він не вчиняв, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури, яку оцінює у 500000,00 грн. Просив стягнути дану суму в його користь з державного бюджету України.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 в даній справі задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 19292,00 грн.

В решті позову відмовлено.

У поданих апеляційних скаргах відповідачі Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області просять скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про рішення про відмову в задоволенні позову. Покликаються на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані всі обставини, що мають значення для справи. Зазначають, що процесуальні дії працівників прокуратури та поліції не виходили за межі норм кримінально-процесуального законодавства.

В судовому засіданні представник відповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області Петрунів Т.С. апеляційні скарги підтримала, покликаючись на доводи, викладені в них.

Представник позивача ОСОБА_1, представник прокуратури Романішина Т.Л. апеляційні скарги заперечили, оскільки вважають, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просили апеляційні скарги відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що позивача було незаконно притягнено до кримінальної відповідальності, незаконно накладено арешт на його майно, а тому останньому спричинену моральну шкоду, яка підлягає стягненню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області Петрунів Т.С., представника позивача ОСОБА_1, представника прокуратури Романішиної Т.Л., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2014 року Володимир-Волинським МВ УМВС України у Волинській області було порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 по справі за вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529. Копією повідомлення про підозру від 27 серпня 2014 року стверджується, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2015 року, ОСОБА_4 виправдано за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України. У задоволені цивільного позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 01 жовтня 2015 року вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову змінено. Цивільний позов залишено без розгляду. В решті вирок залишено без змін.

Враховуючи встановлені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач перебував під кримінальним переслідуванням з дня оголошення йому про підозру з 27 серпня 2014 року по день вступу в силу виправдувального вироку щодо нього 01 жовтня 2015 року.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено Законом України "Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", відповідно до положень якого така шкода відшкодовується у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 2) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у п. 2 ч. 1 цієї статті; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 01 жовтня 2015 року, позивач був виправданий за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В період часу з 27 серпня 2014 року по 01 жовтня 2015 року (понад 13 місяців) відносно позивача проводилось кримінальне розслідування.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 13 жовтня 2014 року було вжито заходи забезпечення цивільного позову у виді накладення арешту на належний ОСОБА_4 автомобіль CHERRY ELARA, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Дані заходи були скасовані вироком Володимир-Волинського міського суду від 22 липня 2015 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що такими діями як незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне накладення арешту на майно позивачу спричинено страждання внаслідок психічного впливу, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, правом розпорядження своїм майном, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, при цьому суд зобов'язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ст. 13 цього Закону).

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Отже, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, враховуючи період перебування позивача ОСОБА_4 під слідством і судом (понад 13 місяців),вимушені зміни у його життєвих і виробничих стосунках, обсягу страждань, вірно визначив розмір відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 218, 60 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги відповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: