АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2035/8638/2012 Головуючий суддя І інстанції Блага І. С.
Провадження № 22-ц/790/1458/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Восьма Харківська Державна нотаріальна контора про визнання неукладеним договору позики, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 1/2 частину боргу в розмірі 6 359 836,40 грн. та стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частину боргу в розмірі 6 359 836,40 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.06.2012 року ОСОБА_5 позичив у нього гроші у сумі 6 504 000 грн., еквівалент 800 000 доларів США на момент позики (з урахуванням курсу валют, встановленого ПАТ «Банк Золоті ворота», за один долар США 8,13 гривень), про що був складений договір позики та видана розписка про отримання грошей в присутності свідків.

Згідно з п.3 вказаного договору сума позики повинна була повернена до 18-00 годин 15.09.2012 р. за адресою: АДРЕСА_3 7 поверх, приміщення кабінету позикодавця, розташування якого відомо позичальнику, у сумі, не меншій, ніж вказано у п.1 договору у гривнях, а якщо курс продажу готівкового долару США на момент повернення позики збільшиться, то у сумі в гривні, яка має бути визначена з урахуванням такого курсу, встановленого ПАТ «Банк Золоті Ворота», що діє на момент повернення грошей.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 помер. Спадкоємцями у рівних частинах є відповідачі: дружина померлого, ОСОБА_4, та його мати, ОСОБА_2, які подали заяви про прийняття спадщини до Восьмої харківської державної нотаріальної контори.

Позивач направив спадкоємцям письмову вимогу від 17.09.2012 р. про повернення боргу, але від дружини померлого позичальника отримав відповідь про відсутність у неї коштів та невизначеність складу спадкоємців.

18.09.2012 р. позивач направив до нотаріальної контори претензію кредитора. Крім того, 23.01.2013 р., тобто, в межах шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, позивач направив на адресу ОСОБА_2 претензію, яка залишилась без реагування.

ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом і просила визнати неукладеним договір позики, датований 18 червня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Посилалсь на те, що надана позивачем розписка не містить дати її складання та в ній зазначено про отримання ОСОБА_5 від позивача на виконання договору позики від 15.07.2012 р., а тому, ця розписка не свідчить про отримання останнім від позивача грошової суми за договором позики від 18.06.2012 р. Таким чином, договір позики від 18.06.2012 р. є неукладеним, оскільки не підтверджений розпискою позичальника про отримання грошової суми на підставі саме цієї угоди.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 частину боргу у розмірі 5 803 350 (п'ять мільйонів вісімсот три тисячі триста п'ятдесят) грн.. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину боргу у розмірі 6 359 836 (шість мільйонів триста п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот тридцять шість) грн.. 40 коп., в решті позову - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та задовольнити її зустрічну позовну заяву. Посилається на порушеня судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, що при визначенні суми, яка підлягає стягненню на користь позивача не врахована вартість спадкового майна та безпідставно прийнято судом рішення у її відсутність.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2

Представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено, що 18.06.2012р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, згідно з п.1 якого позикодавець передає, а позичальник приймає у власність 6 504 000 (шість мільйонів п'ятсот чотири тисячі) грн. 00 коп., що еквівалентно 800 000 (вісімсот тисяч) доларів США за курсом продажу готівкового долару США, встановленим ПАТ «Банк Золоті ворота» станом на день укладення договору (1 долар США = 8,13 грн.). Факт одержання грошей підтверджується розпискою, складеною та підписаною позичальником в момент передачі йому суми позики.

Відповідно до п.3 договору повернення позики має бути здійснене до 18-00 годин 15.09.2012р. за адресою: АДРЕСА_3 поверх 7, приміщення кабінету позикодавця, розташування якого відомо позичальнику. Повернення грошей повинно бути здійснено в сумі не меншій, ніж вказано у п.1 договору у гривнях. Якщо на день повернення позики курс продажу готівкового долару США, встановлений ПАТ «Банк Золоті ворота», збільшиться, то розмір суми у гривні, що підлягає поверненню, має бути визначено з урахуванням курсу продажу готівкового долару США, встановленого ПАТ «Банк Золоті ворота», що діє на момент повернення грошей (т.2 а.с.70-71).

Згідно з розпискою, підписаною ОСОБА_5, він отримав від ОСОБА_3 гроші в сумі 6 504 000,00 грн., що еквівалентно 800 000 доларам США за курсом продажу готівкового долару США, встановленим ПАТ «Банк Золоті ворота» станом на день укладення договору (1 долар США = 8,13 грн.), які зобов'язується повернути ОСОБА_3 готівкою в строк до 18.00 годин 15 вересня 2012 року за адресою: АДРЕСА_3 поверх 7, приміщення кабінету позикодавця, розташування якого йому відомо. Вказана розписка була також підписана 18.06.2012 р. свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (т.2 а.с.72).

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Згідно ст. 16 ЦК України, особа, на власний розсуд обирає спосіб захисту. Обравши спосіб захисту, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу позову.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема, за ст. 559 ЦК, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 25. 04. 2012 року в справі № 6 - 24 цс 12 про стягнення боргу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

ОСОБА_3 на підтвердження своїх вимог про стягнення заборгованості за договором позики надав договір позики та розписку, на підставі якої передав гроші ОСОБА_5

Між тим, відповідачами не доведено певними засобами доказування, що вони повернули гроші позивачу за умовами договору позики, оскільки ними не надано борговий документ або розписку на підтвердження виконання ними такого обов'язку, як того вимагає ст. 545 ЦК України. (Постанова Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі № 6-63цс13, та у постанові від 11. 07. 2015 року № 6- 1967цс15).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю договір займу або розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, ОСОБА_2 не спростовані вимоги позивача про стягнення грошової суми за договором позики.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. ( т. 1, а.с. 7)

Після його смерті спадщину прийняли у строки, передбачені ст. 1270 ЦК України дружина померлого, ОСОБА_4 та мати, ОСОБА_2, що підтверджується довідкою з Восьмої харківської державної нотаріальної контори.

Також, до нотаріальної контори надійшла 21. 09. 2012 року претензія кредитора від ОСОБА_3 до спадкоємців померлого ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 України).

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Обставини, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором і спадкоємцем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадщини, наявність та розмір спадкового майна, невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, пред'явлення позову в межах строку, визначеного законодавством. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про стягнення суми заборгованості.

Отже, відповідачі як спадкоємці померлого позичальника, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов'язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, до складу спадкового майна увійшла квартира АДРЕСА_1, вартістю 2 109 650 грн., що підтверджується звітом № ОЦ - П 34/10), що належала померлому ОСОБА_5, автомобіль LEXUS LS 460, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 631 620 грн. (звіт № 0Ц - к36/10), зареєстрований за ОСОБА_8, нежитлові приміщення 5 - го поверху № 4 - 8, 10 - 13 в літ. « Е - 5», по АДРЕСА_4 загальною площею 210, 7 кв.м. , вартістю 1 538 620 грн. (звіт № Ц -П 35/10), житловий будинок літ. «А-2» у АДРЕСА_5 вартістю 600 450 грн. (звіт № 0ц- П37/10), земельна ділянка, площею 0, 2500 га, АДРЕСА_5, вартістю 135 600 грн. Всього сума вказаного майна складає 5 015 940 грн.

Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до положень ст. ст. 60, 61 СК України.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.05.2013р. у справі №640/2842/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно, яке набрало законної сили, було встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 1980 року по 27.05.2011р. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля LEXUS LS 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 у порядку ст. ст. 74, 60 СК України. (т.1 а.с.193-195).

27.05.2011 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ.

У період шлюбу ними було придбано за договором купівлі - продажу від 28 жовтня 2011 року житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані у АДРЕСА_5 а також 16 червня 2011 року нежитлові приміщення 5 - го поверху № 4 - 8, 10 - 13 в літ. « Е - 5» по АДРЕСА_4 ( а.с. 216 , 226, 236 т. 4)

Отже, спадковим є майно, на суму 2 507 970 грн. (5 015 940 грн. : 2 = 2 507 970 грн.), на яке є два спадкоємця: дружина померлого, ОСОБА_4 та мати спадкодавця, ОСОБА_2

Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщини. Частка кожної спадкоємиці у спадщини складає 1 253 985 грн. (2 507 970 грн. : 2 = 1 253 985 грн.)

Доказів про наявність іншого спадкового майна матеріали справи не містять.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що після смерті позичальника спадщину прийняли його дружина та мати та виходячи з факту прийняття спадщини двома спадкоємцями, частки яких є рівними, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики.

Між тим, стягуючи на користь позивача всю суму боргу з відповідачів, районний суд належним чином не визначив обсяг відповідальності відповідачів як спадкоємців перед кредитором, не з'ясував обсяг спадкового майна, його вартість, чим порушив правила ст. 1282 ЦК України.

Вартість спадкового майна складає 2 507 970 грн., частка кожної спадкоємиці у спадщини складає 1 253 985 грн., а тому, у цій частині рішення суду слід змінити і зменшити суму боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 з 5 803 350 грн. 40 коп. до 697 499 грн.з урахуванням сплаченої нею позивачу суми у розмірі 35 000 доларів США (т.3 а.с.155 зворотня сторона розписки), що за курсом НБУ на 27.01.2015р. становить 556 486 грн. ( 1 253 985 грн. - 556 486 грн. = 697 499 грн.)

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума у розмірі 1 253 985, а не 6 359 836 грн. 40 коп. як послався районний суд.

Посилання ОСОБА_2 на те, що підписи у договорі позики від 18 червня 2012 року та у розписці виконані не ОСОБА_5 спростовуються висновками повторної криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів від 07.09.2015р. №2043, проведеною Львівським НДІСЕ. Експертами надано наступні висновки:

-підпис від імені ОСОБА_5, розташований у графі: «Підписи Сторін:», після слова: «ПОЗИЧАЛЬНИК» на лицевій стороні другого аркуша договору позики від 18 червня 2012р., - виконаний ОСОБА_5;

-підпис від імені ОСОБА_5, розташований в нижній частині, ліворуч від запису: «2012 року» на розписці від імені ОСОБА_5 без дати, яка починається словами: «Розписка Я, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 р…» та закінчується словами: «…АДРЕСА_6 код НОМЕР_4» 18 июня 2012 року /підпис/», - виконаний ОСОБА_5;

-рукописний запис: «ОСОБА_5», розташований в графі: «Підписи Сторін:», після слова: «Позичальник» на лицевій стороні другого аркуша договору позики від 18 червня 2012р. та рукописні записи: «ОСОБА_9 код НОМЕР_3 АДРЕСА_2», розташовані праворуч від запису: «2012 року» на розписці від імені ОСОБА_5 без дати, яка починається словами: «Розписка Я, ОСОБА_5, 23.08.1962р…» та закінчується словами: «…АДРЕСА_6 код НОМЕР_4» 18 июня 2012 року /підпис/», - виконані однією особою;

-підпис від імені ОСОБА_5, розташований у графі: «Підписи Сторін:», після слова: «ПОЗИЧАЛЬНИК» на лицевій стороні другого аркуша договору позики від 18 червня 2012р. та підпис від імені ОСОБА_5, розташований в нижній частині, ліворуч від запису: «2012 року» на розписці від імені ОСОБА_5 без дати, яка починається словами: «Розписка Я, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2…» та закінчується словами: «…АДРЕСА_6 код НОМЕР_4» 18 июня 2012 року /підпис/», - виконані однією особою;

-ознак, які б свідчили про виконання підписів від імені ОСОБА_5 в договорі позики від 18 червня 2012 року в графі «Підписи сторін» в рядку «ПОЗИЧАЛЬНИК», а також у розписці без дати від імені ОСОБА_5 внизу під текстом розписки, ліворуч від запису «2012 року» в незвичайному стані (стані алкогольного сп'яніння), експертами не встановлено (т.4 а.с.49-59).

Таким чином, під час розгляду справи було встановлено факт підписання вищевказаних договору позики та розписки ОСОБА_5

Відповідно до положень ч. 6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України,

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про критичне ставлення до висновку судово-почеркознавчої експертизи №10394 від 15.12.2014р, проведеною Харківським НДІСУ ім.. Засл. Проф.. М.С. Бокаріуса (т.3 а.с.77-97), оскільки для експертного дослідження були надані всього 10 вільних зразків підпису та почерку у вигляді коротких рукописних записів. Під час проведення експертизи не всі надані зразки були вивчені та проаналізовані експертами, зокрема, зразки підписів в договорах купівлі - продажу житлового будинку, квартири, в копіях реєстрів нотаріальних дій, в статуті ТОВ « Торгівельного підприємства « Агронафтпродукт».

Вказаний висновок спростовується показаннями позивача ОСОБА_11, відповідачки ОСОБА_4, яка у день складання договору позики надавала згоду на укладення договору позики, про що свідчить її власноручний підпис. Про укладання договору позики і розписки ОСОБА_5 і підписання ним вказаних документів, не заперечувала ОСОБА_4, зокрема, під час розгляду справи як в районному так і в апеляційному суді, про що зазначила її представник. ( т. 1 а.с. 6)

Із повторної криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів №2043 від 07.09.2015 року, вбачається, що проведення експертизи доручено комісії експертів: судовим експертам Львівського НДІСЕ ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ( а.с. 32 т. 4)

Експертами було проаналізовано близько 40 зразків підписів ОСОБА_5 в різнохарактерних документах.

Крім того, висновок повторної криміналістичної експертизи з дослідженням почерку та підписів не протиріччить, на відміну від першої експертизи, іншим доказам у справі.

Також судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання договору позики неукладеним, оскільки в договорі позики і в розписки зазначена дата 18 червня 2012 року. Між тим у тексті розписки йдеться про іншу дату, 15 липня 2012 року.

Вказана обставина розцінена районним судом як описка, допущена у тексті розписки і не є підставою про визнання правочину не укладеним.

З вимогами про визнання правочину недійсним, ОСОБА_2 не зверталась.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року - змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зменшити суму боргу, стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 з 5 803 350 грн. 40 коп. до 697 499 грн., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - з 6 359 836 грн. 40 коп. до 1 253 985 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: І.С. Кіпенко

О.А. Кружиліна