Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Злагода» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2009 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року кредитна спілка «Злагода» (далі - КС «Злагода») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування вимог зазначено, що 11 лютого 2008 року між кредитною спілкою та ОСОБА_3 був укладений договір кредитної лінії № С8024-1271, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 15 000 грн строком на 12 фактичних місяців зі сплатою 54% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між кредитною спілкою та ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

11 лютого 2008 року між КС «Злагода» та ОСОБА_3 також укладено договір застави майна № 8.13, за яким заставодавець передав належний йому на праві власності автомобіль марки ГАЗ модель 3110, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту утворилася заборгованість у розмірі 33 370 грн, із яких: 14 150 грн - заборгованість за кредитом, 19 220 грн - заборгованість за процентами, позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за договором кредитної лінії № С8024-1271 від 11 лютого 2008 року у розмірі 33 370 грн й звернути стягнення на предмет застави шляхом його реалізації з публічних торгів.

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КС «Злагода» заборгованість за договором кредитної лінії №С 8024-1271 від 11 лютого 2008 року у розмірі 33 370 грн. Звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль ГАЗ модель 3110, д/н НОМЕР_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13 липня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції у частині стягнення заборгованості за кредитним договором, викладено резолютивну частину рішення у цій частині вирішення позову в новій редакції: «Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КС «Злагода» заборгованість за договором кредитної лінії № С8024-1271, укладеним 11 лютого 2008 року між КС «Злагода» та ОСОБА_3, яка станом на 21 жовтня 2009 року становить 33 370 грн, з яких: 14 150 грн заборгованість за основною сумою кредиту і 19 220 грн заборгованість за процентами за користування кредитом». Відмовлено у позові про звернення стягнення на предмет застави. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного судута ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що 11 лютого 2008 року між КС «Злагода» та ОСОБА_3 був укладений договір кредитної лінії № С8024-1271, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 15 000 грн строком на 12 фактичних місяців зі сплатою 54 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11 лютого 2008 року між КС «Злагода» та ОСОБА_3 укладено договір застави майна № 8.13, за яким заставодавець передав належний йому на праві власності автомобіль марки ГАЗ модель 3110, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Кредитне зобов'язання забезпечено також порукою ОСОБА_4 за договором від 11 лютого 2008 року. За змістом п. 2.2. вказаного договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає за зобов'язаннями боржника у повному обсязі, тобто за повернення кредиту, процентів за його користування, за сплату штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов договору кредиту.

Відповідно до положень ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо припинення поруки, апеляційний суд вказав, що рішення суду першої інстанції поручитель ОСОБА_4 не оскаржила та повноважень ОСОБА_3 діяти від її імені в суді не надавала (тобто є процесуально неможливим перегляд судового рішення у частині вимог до поручителя за скаргою позичальника).

Диспозитивність цивільного судочинства розкривається у змісті ст. 11 ЦПК України та передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Межі розгляду справи апеляційним судом визначаються як ст. 11 ЦПК України, так і ст. 303 ЦПК України, за ч. 1 якої під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

ОСОБА_4, яка була присутньою у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції, позов визнала, правом на оскарження рішення суду першої інстанції у справі про стягнення із неї боргу у солідарному порядку із позичальником ОСОБА_3 не скористалася, а тому правильність вирішення справи судом першої інстанції в цій частині без скарги поручителя ОСОБА_4 обґрунтовано не перевірялася судом апеляційної інстанції в силу вимог ст. ст. 11, 303 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наведених мотивів відхиляються доводи касаційної скарги ОСОБА_3 щодо припинення поруки як підстава скасування судових рішень у справі.

Доводів про неправильність вирішення справи в іншій частині у касаційній скарзі не наведено, підстав для виходу за межі касаційної скарги не вбачається, тому оскаржуване рішення апеляційного суду залишається без змін на підставі ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко