Справа 688/749/15-ц
№ 2/688/3/16
Рішення

Іменем України

02 березня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Головко Н.П.

секретаря Обезюк І.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсними додаткових угод до кредитного договору,

встановив:

25 лютого 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсними додаткових угод №2 від 02 лютого 2009 року та №3 від 02 лютого 2009 року до договору №0 про надання споживчого кредиту від 01 вересня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 вересня 2008 року між ним та АКІБ «Укрсиббанк» укладений договір №0 про надання споживчого кредиту в розмірі 98 000 доларів США, що еквівалентно 474927,66 грн, з остаточним терміном погашення кредиту за вказаним договором 31.08.2015 року. В 2014 році ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором та на підтвердження позовних вимог надав додаткові угоди до договору № 2 від 02 лютого 2009 року та № 3 від 02 лютого 2009 року.

Вказуючи на те, що дані додаткові угоди не підписував і його волевиявлення на зміну умов договору від 01 вересня 2008 року №0 про надання споживчого кредиту, у нього не було, просив визнати їх недійсними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві. В обгрунтування вимог зазначили, що про існування оспорюваних додаткових угод до кредитного договору їм стало відомо під час розгляду в 2014 році цивільної справи за позовом ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала. Зазначила, що укладанню кредитного договору та додаткових угод передував ряд дій по зібранню необхідних документів щодо встановлення та перевірки особи позичальника та його платоспроможності, які передавалися на розгляд кредитного комітету для прийняття рішення, а при укладанні кредитного договору та додаткових угод, позичальником ОСОБА_1 було представлено банку паспортні дані. Твердження позивача про те, що додаткові угоди укладені без його відома, шляхом підроблення підпису вважає необґрунтованими та не доведеними. При укладені кредитного договору та додаткових угод були в повній мірі дотримані всі вимоги щодо дійсності правочинів. Укладені додаткові угоди не суперечать нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особи, які їх вчиняли мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинений у письмовій формі, встановленій законом.

Крім того, представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 подала суду заяву, в якій просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволені позову з підстав порушення позивачем строку позовної давності, оскільки після укладення додаткових угод пройшли строки, передбачені ст.257 ЦК України, оскільки позивач знав про наявність угод, під час їх укладання.

Представник ПАТ «Укрсиббанк» в судові засідання не зявився. 23 березня 2015 року надіслав клопотання про заміну відповідача на ПАТ «Дельта Банк», з підстав відступлення права вимоги за договором споживчого кредиту №0, укладеним з ОСОБА_1 01 вересня 2008 року, до якого долучив копію акту-прийому передачі ПАТ «Дельта Банк» документів за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, в т.ч. спірних угод, укладених з ОСОБА_1 Своєї позиції щодо заявленого позову не висловив.

Ухвалою суду від 23 червня 2015 року за клопотанням позивача та його представника в справі призначалася судова почеркознавча експертиза, висновок якої надійшов на адресу суду 07 вересня 2015 року.

Після відновлення провадження в справі, ухвалою суду від 23 жовтня 2015 року за клопотанням представника відповідача в справі призначена повторна судова почеркознавча експертиза. Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» провести оплату за проведення експертизи, роз'яснено положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від експертизи, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

16 лютого 2016 року на адресу суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернуто матеріали цивільної справи без проведення експертизи, у звязку з відсутністю даних щодо оплати експертизи. Провадження в справі відновлено.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали.

В судові засідання 29 лютого та 02 березня 2016 року представники відповідачів ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк» не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні розписки, причини неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» 01 вересня 2008 року укладено договір № про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого, Банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 98 000 доларів США, що в еквіваленті дорівнювало 474927,60 грн., зі сплатою 15% річних строком до 31 серпня 2015 року.

02 лютого 2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №2 до кредитного договору, відповідно до якої сторони домовилися про перенесення строків виконання зобовязань Позичальника зі сплати процентів за Договором. Досягнуто згоди, що сплата процентів, нарахованих згідно умов кредитного договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року здійснюється позичальником в період з 01 січня 2014 року по 10 січня 2014 року згідно умов договору. Змінено кінцевий термін повернення кредиту у повному обсязі не пізніше 01 вересня 2025 року.

Крім того, 02 лютого 2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №3 до кредитного договору, відповідно до якої, сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку Банку, а саме: № 1. Угодою також змінено схему погашення кредиту, відповідно до якої позичальник зобовязався повертати кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 1290 доларів США. Сторони підписали новий графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту додаток №2, який є невідємною частиною даної додаткової угоди.

08 грудня 2011 року між АТ «Укрсиббанк» та АТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і за зобовязаннями ОСОБА_1, яке виникло на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2008 року.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам. Особа яка, вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недійсним є правочин, що не відповідає вимогам закону. Недійсними оспорювані правочини можуть вважатися лише за умови доведеності фактів, що свідчать про порочність даного правочину.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України, статей 1 та 3 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а тому під час розгляду спору в суді доказуванню підлягає не лише сам по собі факт порушення норм матеріального права, зокрема і в сфері договірних правовідносин під час укладення договору, а підлягають встановленню обставини доведеності порушення законних прав позивача, їх істотності та з'ясуванню, в чому саме полягає порушення його законних прав.

Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до висновку експерта №2018/2019/15-26 від 03 вересня 2015 року підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» у додатковій угоді №2 від 02 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2008 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. У додатковій угоді №2 від 02 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2008 року та додатковій угоді №3 від 02 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2008 року спочатку були виконані підписи від імені ОСОБА_1, а потім надруковано текст та графи вказаних угод. Надати відповідь на питання «Чи виконаний підпис у додатковій угоді №2 від 02 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2008 року та додатковій угоді №3 від 02 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2008 року в графі «Позичальник» ОСОБА_1 чи іншою особою не представляється можливим.

З дослідницької частини висновку слідує, що надати відповідь на питання чи виконаний підпис в оспорюваних угодах ОСОБА_1 не представляється можливим, оскільки при оцінці результатів порівняльного дослідження встановлено, що ні збіги ні відмінності ознак почерку ОСОБА_1 не можуть служити підставою для позитивного або негативного висновку.

В судовому засіданні експерти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили свої висновки, викладені у висновку експертизи.

Експерт ОСОБА_4 суду пояснив, що на дослідження судом надано достатню кількість вільних і експериментальних зразків. Під час дослідження не було знайдено жодного зразка який би повністю співпадав із підписами, що містяться у додаткових угодах. Було встановлено 7 співпадань та 5 розбіжностей ознак почерку ОСОБА_1, однак цього було недостатньо для надання позитивного чи негативного висновку. Зазначив, що перед проведенням почеркознавчої експертизи необхідно було провести технічне дослідження, а тому відповідно до норм ст.ст. 53,147 ч.5 ЦПК України було проведено технічне дослідження та встановлено, що у додатковій угоді №2 від 02 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2008 року та у додатковій угоді №3 від 02 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2008 року спочатку були виконані підписи ОСОБА_1, а потім надруковано текст та графи вказаних угод.

Експерт ОСОБА_5 суду пояснив, що згідно Методики проведення почеркознавчих експертиз, кожне дослідження повинне починатися із технічного дослідження для того, щоб встановити яким чином виник підпис на документі. Під час дослідження було встановлено, що підпис на угодах було виконано кульковою ручкою, після чого було надруковано текст та графи угод, оскільки встановлено, що штрихи граф угод накладаються на підпис.

Враховуючи те, що почеркознавча експертиза проводилась кваліфікованими фахівцями провідним судовим експертом третього кваліфікаційного класу ОСОБА_4, який має вищу освіту, кваліфікацію експерта за спеціальністю «Дослідження почерку та підписів», стаж експертної роботи з 1990 року та судовим експертом ОСОБА_5, що має вищу освіту, кваліфікацію судового експерта 5-го класу за спеціальністю «Дослідження реквізитів документів», «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів» і стаж експертної роботи з 1995 року, дослідження проводилося із застосуванням відповідних Методик та з використанням вимірювальних та технічних засобів, то підстав для сумнівів у достовірності даних висновків суд не вбачає.

Суд також не вбачає підстав для сумнівів у достовірності висновку експертизи, з тих підстав, що перед проведенням почеркознавчої експертизи проведено технічне дослідження документів та встановлено, що підписи на угодах було виконано кульковою ручкою, після чого було надруковано текст та графи угод, оскільки встановлено, що штрихи граф угод накладаються на підпис, оскільки такі дії експертів узгоджуються з нормами п.3 ч.10 ст.53 та ч.5 ст.147 ЦПК України відповідно до яких експерт має право викладати у висновку судової експертизи, виявлені в ході її проведення факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були задані питання; якщо експерт під час проведення експертизи встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право свої міркування про ці обставини включити до свого висновку.

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» висновку експертизи не спростував, ухилився від участі у проведенні повторної почеркознавчої експертизи, призначеної за його клопотанням, не виконавши обовязку провести оплату вартості проведення експертизи, покладеного ухвалою суду від 23 жовтня 2015 року, що відповідно до п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 є підставою для повернення матеріалів цивільної справи та залишення ухвали про призначення експертизи без виконання.

Відповідно до ч.1 с.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За змістом ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором і законом.

В силу ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що ОСОБА_1 підписував додаткові угоди №2 та №3 від 02 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01 вересня 2008 року, та що він виявляв свою волю на внесення змін до договору про надання споживчого кредиту, оскільки він оспорює наявність такого волевиявлення та підписання угод, а експертним шляхом встановлено, що угоди укладенні з порушенням вимог чинного законодавства, адже на оспорюваних угодах спочатку було виконано підпис, після чого було надруковано текст та графи угод, а тому такі угоди підлягають визнанню недійсними.

Суд вважає, що заява представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності та відмови у позові з цих підстав, не підлягає задоволенню, оскільки як слідує з пояснень позивача про існування оспорюваних додаткових угод він дізнався лише у 2014 році під час розгляду Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області справи за позовом ПАТ «Дельта Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором. Твердження останнього не спростовані.

За таких обставин, позивачем ОСОБА_1 строк позовної давності не пропущений, а тому його порушене право підлягає захисту.

Оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з матеріалами справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на проведення експертизи на ПАТ «Дельта Банк».

Керуючись ст.ст.10,11, 53, 60, 88, 147, 213-215 ЦПК України, ст.т.203, 207, 215, 256,257, 638 ЦК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними додаткових угод до кредитного договору - задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 02 вересня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1.

Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 02 вересня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 243 грн.60 коп. в повернення судового збору та 1843 грн.20коп. за проведення судової почеркознавчої експертизи, а всього 2086,80грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в Апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя: