Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/9243/15-ц Головуючий у 1-й інст. Ольшевська Н. В.
Категорія 48 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Григорусь Н.Й.,

Косигіної Л.М.,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення коштів по кредитному договору

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 26.11.2011 року по 13.01.2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу 21.02.2014 року нею був укладений кредитний договір і отримані 25000 грн. на споживчі потреби.

Посилаючись на те, що вказані кошти отримувались в інтересах сім'ї, позивачка просила визнати їх спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача на її користь половину залишку грошових коштів в сумі 8996 грн.68 коп.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 лютого 2016 року у задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування постановленого рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідач перед розірванням шлюбу проходив військову службу біля року і тому вони проживали окремо. Проти розірвання шлюбу вона заперечувала, оскільки бажала зберегти сім'ю. Суд не взяв до уваги її доводи про те, що оплату за наймання квартири проводили з кредитних коштів. Крім того, за час перебування відповідача у Збройних Силах вона направляла йому посилки з продуктами харчування, сигаретами, одягом, на купівлю яких витрачала свою заробітну плату та кредитні кошти.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2011 року по 2015 рік перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.10). Спільних дітей сторони не мають.

ОСОБА_3 з 26.03.2014 року по 05.03.2015 року проходив військову службу.

Дані обставини сторонами не заперечуються.

При розгляді справи судом встановлено, що 21.02.2014 року ОСОБА_2 уклала з ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" кредитний договір №66169/31/к03/0, відповідно до якого отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 25000 грн.

Відповідно до ст.65 СК України визначено, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом, а, відповідно при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї ( ч.4 ст.65 СК України).

Статтею 10 ЦПК України передбачено (ч.3), що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.01.2015 року, яким шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, встановлено, що сторони проживають окремо більше року.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не подала відповідно до цивільного-процесуального законодавства належних та допустимих доказів про те, що кошти отримані нею 21.02.2014 року за кредитним договором в розмірі 25000 грн. використані в інтересах сім'ї, рішення суду першої інстанції є правильним. Отже, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, з'ясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Позиваючись до суду ОСОБА_2 у позовній заяві зазначала лише те, що кредитні кошти, на її думку, були використані саме в інтересах сім'ї. З доводів апеляційної скарги випливає, що кредитні кошти брались на погашення попередніх кредитів, які були ще отримані особисто ОСОБА_2 до укладення шлюбу, з її слів на весілля.

Проте, ОСОБА_2 в судовому засіданні не довела доказами ті обставини, на які вона посилається в позові та доводах апеляційної скарги.

Так, згідно наданих фотокопій кредитних договорів вбачається, що ОСОБА_2 двічі, і саме до укладення шлюбу з відповідачем, отримала кредитні кошти: 16000 грн. 04 жовтня 2011 року в ПАТ "ВіЕйБі Банк" та 10200 грн. 26 жовтня 2011 року в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК".

Із фотокопії квитанції від 28.03.2014 року, тобто в період перебування відповідача у Збройних Силах України, вбачається, що ОСОБА_2 через "ПриватБанк" перерахувала 2400 грн. в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК".

Виходячи з вищенаведеного, вбачається, що кошти, одержані ОСОБА_2 за кредитним договором №66169/31/к03/0 від 21.02.2014 року у ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" були використані позивачкою не для потреб сім'ї, а на інші потреби, а, відтак вище перелічені кредитні договори, укладені між нею та ПАТ "ВіЕйБі Банк" і ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" не створюють обов'язків для відповідача.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення.

Відповідно до частини 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, доводи апеляційної скарги спростовуються оглянутою в суді апеляційної інстанції цивільної справи №2/279/2120/14 про розірвання шлюбу. Так, в своїй заяві від 13.01.2015 року ОСОБА_2 вимоги позовної заяви, про те, що сторони припинили шлюбні стосунки більше року і проживають оремо, визнала в повному обсязі. Підтверджень ОСОБА_2 про намагання зберегти сім'ю матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи вірно застосовані норми матеріального права. Порушень судом норм процесуального права не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених в скарзі, немає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді