АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/4825/15-ц
Провадження № 22-ц/792/513/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Власенка О.В.,

суддів: Юзюка О.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Шевчук Ю.Г.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права проживання в житловому будинку, визнання права власності на частину житлового будинку, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він є власником житлового будинку № 45 по вул. Жовтневій в с. Довжок Камянець-Подільського району. Відповідач ОСОБА_3 є колишньою дружиною позивача, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1983 року по 28.11.2014 року. З усного дозволу матері позивача ОСОБА_4, яка була власником вищевказаного будинку, відповідач вселилася у будинок у січні 2002 року без реєстрації місця проживання на умовах тимчасового проживання. Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач залишилася проживати у спірному будинку разом із неповнолітніми дітьми. В свою чергу ОСОБА_1 переїхав жити в інший будинок. Як відомо позивачу, ОСОБА_3 проживає у будинку одна, оскільки їх спільні діти проживають окремо. ОСОБА_1 вказав, що з 2002 року не проживає з

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/513/16

Доповідач Власенко О.В. Категорія № 43,44

відповідачем як чоловік та жінка та не веде з нею спільного господарства. За таких обставин позивач, як власник, просив виселити ОСОБА_3 із житлового будинку № 45 по вул. Жовтневій в с. Довжок Камянець-Подільського району без надання іншого житла.

10.09.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права проживання в житловому будинку. В обґрунтування заявленого позову вказала, що 18.09.1983 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, після чого поселились у будинок його матері на правах члена сімї наймача. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 продовжувала проживати у спірному будинку, де народились і виросли їх діти, утримувала будинок та інші приміщення в належному стані, обробляла присадибну ділянку. Уточнивши 28.12.2015 року позовні вимоги, позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку № 45 по вул. Жовтневій в с. Довжок Камянець-Подільського району, визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2016 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні його позову до ОСОБА_3 про виселення, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати його і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом правильно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що з 18.09.1983 року по 11.11.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.11.2014 року та відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу від 18.09.1983 року (а.с. 6,43).

Згідно з рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.05.2015 року за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування визнано право власності на житловий будинок по вул. Жовтневій, 45 в с. Довжок Камянець-Подільського району Хмельницької області (а.с. 5).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що право власності на житловий будинок по вул. Жовтневій, 45 в с. Довжок Камянець-Подільського району Хмельницької області зареєстровано за ОСОБА_1 01.07.2015 року (а.с. 4).

Згідно з повідомленням Камянець-Подільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 25.07.2015 року та паспортом ОСОБА_3, остання з 05.12.1998 року зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 11 на звороті, 40-41).

Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

З пояснень свідків ОСОБА_6 (сина сторін), ОСОБА_7 (зятя сторін) та ОСОБА_8, які були допитані судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 в спірному житловому будинку не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 цього ж Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_1 не довів належними доказами, що відповідач ОСОБА_3, відмовляючись добровільно виселитися із спірного житлового будинку, перешкоджає позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому житловим будинком. Натомість судом встановлено, що відповідач у спірному житловому будинку не проживає.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції, керуючись ст. 212 ЦПК України, правильно встановив та виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності підстав для виселення відповідача із спірного житлового будинку, тобто не доведено порушення його прав.

Доводи апеляційної скарги про однобічність суду під час розгляду справи, оскільки останній не прийняв до уваги показання всіх свідків є необґрунтованими, оскільки пояснення інших свідків (крім ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8В.) стосувались тривалого непроживання позивача у спірному житловому будинку, проведення відповідачем з дітьми ремонту спірного будинку, а тому апеляційним судом не встановлено порушень дослідження та оцінки доказів, зокрема, показань свідків.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки вони не містять посилань на будь-які належні докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність судового рішення.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 не оскаржується, подана ОСОБА_1 апеляційна скарга таких доводів не містить, а тому вони не переглядаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_9

Судді: /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.В. Власенко