У Х В А Л А

15 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2014 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, дубліката правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Визначено початкову ціну предмета іпотеки для його реалізації в розмірі 580 750 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 10 грудня 2015 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій було залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позову з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня, 30 листопада, 21 грудня 2011 року, 20 березня та 25 липня 2012 року, 6 та 20 березня, 29 травня, 11 вересня, 2 жовтня 2013 року, постанову Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної і касаційної інстанцій, виходив з того, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала умови кредитного договору, унаслідок чого утворилась заборгованість. Указаним кредитним договором було передбачено нарахування пені і штрафу у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту; зобов'язання було забезпечено договором іпотеки. Відповідачка судам не надала власних розрахунків, які б спростували суму заборгованості, тому були наявні підстави згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку», та статтями 589, 590 ЦК України для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня та 21 грудня 2011 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справи передано на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2011 року, що надана заявником як приклад, в укладеному договорі іпотеки відсутнє застереження про задоволення вимог іпокодержателя на продаж предмета іпотеки.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2012 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було стягнення заборгованості за кредитним договором.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2012 року, що надана заявником як приклад, встановлено, що зміни та доповнення до кредитного договору вноситься тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді про що має бути поінформовано поручителя з отриманням його згоди.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2013 року, що надана заявником як приклад встановлюється що розмір пені визначається в договорі.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2013 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду є вилучення і реалізація автомобіля SAFE, що є предметом застави.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було стягнення заборгованості за кредитним договором, яким встановлено строк позовної давності п'ять років.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2013 року, що надана заявником як приклад, відмовляючи в задоволені позову про солідарне стягнення кредитної заборгованості з відповідача і поручителя, суд виходив з того, що договір поруки є припиненим, а додаткову угоду до цього договору поручитель не підписував, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було стягнення заборгованості за кредитним договором.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, порівняння змісту постанови Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, також відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк