Справа № 405/1651/15-ц
УХВАЛА

"11" квітня 2016 р. Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на дії та бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся в суд із скаргою та просить визнати протиправними та незаконними дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції в частині винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника в межах ВП 49031153 і скасувати постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про накладення арешту на кошти боржника в межах ВП 49031153 від 08.02.2016 року та від 09.02.2016 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що 20.10.2015 року банку випадково стало відомо про постанову державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2015 року № 49031153 щодо стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 1 402 254 грн. Постанову винесено на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.10.2015 року справі № 405/1651/15-ц, 2/405/367/15.

11.02.2016 року на адресу банку надійшла телефонограма з Головного управління Національного банку Укpаїни по м. Києву і Київській області з якої вбачається, що на виконання умов Договору про кореспондентський рахунок у Національному банку України 11.02.2015 до Головного управління надійшла невідома, без номера постанова від 08.02.2016 року Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ про арешт коштів боржника.

Зазначену постанову, винесено начеб то винесено в межах виконавчого провадження щодо виконання вищезазначеного рішення суду.

Скаржник вважає, що державним виконавцем при винесені зазначеної постанови були порушені норми чинного законодавства. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, зазначає, що винесена державним виконавцем постанова не містить обов»язкового реквізиту номеру виконавчого провадження, найменування юридичних осіб; вказаною постановою накладено арешти на 25 рахунків банку, що значно перевищує суму боргу перед ОСОБА_1, 09.02.2016 року державним виконавцем винесено другу постанову, якою також накладено арешт на 25 рахунків банку серед яких є кореспондентські рахунки, державним виконавцем не з»ясовано наявність коштів на вказаних боржника після якого дозволено накладати арешти (ч.4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»), державним виконавцем накладено арешти на кошти клієнтів та партнерів банку на суму 70 112 700 грн., постанову винесено проігнорувавши заяву банку про відкладення виконавчих дій.

В судовому засіданні представника скаржника скаргу підтримав, посилаючись на обставини, що в ній зазначені. Крім цього, надав суду додаткові письмові пояснення та просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні пояснила, що дійсно нею було винесена постанова про арешт майна боржника ПАБ КБ «ПриватБанк» в межах виконавчого провадження .02.2016 року. В той день програма не працювала і 09.02.2016 року вказана постанова було про дубльована. На даний час від всіх банків надійшли повідомлення про неможливість виконання постанови про накладення арешту, пояснення представника скаржника не відповідають дійсності. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні також підтримала пояснення державного виконавця, просила відмовити в задоволенні скарги.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1, 2, 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ;

- вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

- у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Судом встановлено, що державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2 20.10.2015 року відкрито виконавче провадження ВП 49031153 щодо виконання виконавчого листа № 405/1651/15-ц, 2/405/367/15, виданого 09.10.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором банківського вкладу в сумі 1 402 254 грн., а 22.10.2015 року в межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження; 14.12.2015 року виконавче провадження поновлено, а 16.12.2015 року знову винесена постанова про зупинення провадження виконавчих дій; 30.12.2015 року винесено постанова про відкладення виконавчих дій., аналогічна постанова винесена 21.01.2016 року

08.02.2016 року в межах вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Зінов»євою О.В. винесена постанова про накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках 24 банків та Казначействі України боржника ПАТ КБ «ПриватБанк».

При цьому, судом відмічається наступне: згідно підпункту 1.5.1 пункту 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, постанова, як окремий документ, містить такі обовязкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати обєднання виконавчих проваджень у зведене;

б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову);

в) резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого рішення державного виконавця;

прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови;

строку і порядку оскарження постанови;

г) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами;

ґ) постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою;

д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону.

В зазначеній постанові відсутнє повне найменування юридичних осіб на адресу яких направлено зазначену постанову для виконання.

Як встановлено в судовому засіданні вказана постанова винесена за межами програми АРМ «ВП-Виконавець». Державний виконавець пояснила, що вказана постанова винесена за межами вказаної програми, так як 08.02.2016 року програма не працювала і тому нею в програму внесено постанову від 09.02.2016 року.

Відповідно до ч.4 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Державний виконавець не здійснив дій щодо з'ясування наявності коштів на рахунках щодо яких винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника також не здійснив і заходи із з'ясування чиї саме кошти знаходяться на арештованих рахунках, кошти Банку чи клієнтів. Накладеними арештами порушується право банку на здійснення діяльності банку.

Як вбачається із листа Національного банку України від 29.02.2016 року № 55-0004/-15720 Національним банком України 11.-02.2016 року взято на виконання постанову, що надійшла на адресу Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області та накладено арешт на кошти, що належать боржнику ПАТ КБ «ПриватБанк». На виконання постанови про арешт коштів боржника б/н від 08.02.2016 року ПАТ «УкрСоцбанк» також повідомив про накладення арешту на рахунок, належний ПАТ КБ «ПриватБанк». Банк «Південний» також прийняв до виконання вказану постанову.

Суд приймає до уваги пояснення представника скаржника та враховує, що кореспондентський рахунок ПАТ КБ ПриватБанк, відкритий в Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області № 401 використовується, окрім іншого, для отримання коштів від Національного банку України на підставі постанови Правління Національного банку України від 12.02.2015 року № 101/БТ «Про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності» з метою подальшої видачі коштів вкладникам, термін дії депозитних договорів яких закінчився. В даний момент здійснюється виплата коштів вкладникам, а блокування даного рахунка та/або здійснення примусового списання коштів з кореспондентського рахунка унеможливлює видачу коштів найменш захищеним верствам населення, оскільки саме вони є пріоритетом сьогодні для повернення коштів.

Кореспондентські рахунки в в Публічному акціонерному товаристві "Укрсоцбанк" (, рахунок №4160 (код валюти 840)), в Публічному акціонерному товаристві «Південний» (, рахунок №2302 (код валюти 840), рахунок №2301 (код валюти 980)) були відкриті для оптимізації розрахунків клієнтів, на цих рахунках виключно кошти клієнтів, блокування даних рахунків унеможливить отримання клієнтами їх коштів, а в разі примусового стягнення будуть стягнуті кошти клієнтів, а не «ПриватБанку».

Крім того, 02.02.2016 року банком на адресу відділу подано заяву про відкладення виконавчих дій на 10 днів, так як на розгляді в Департаменті державної виконавчої служби Міністерства України знаходиться питання щодо місця виконання зазначеного виконавчого документу, а тому державний виконавець фактично не мав права проводити виконавчі дії.

На момент розгляду скарги 01.04.2016 року старшим державним виконавцем прийнята постанова про закінчення даного виконавчого провадження, якою встановлено, що боржник знаходиться за адресою в м. Дніпропетровськ на території Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 383, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Визнати протиправними та незаконними дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції в частині винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника в межах ВП 49031153.

Скасувати постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про накладення арешту на кошти боржника в межах ВП 49031153 від 08.02.2016 року та від 09.02.2016 року.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом п»яти днів.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда І. М. Шевченко