АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/4421/15-ц
Справа №22-ц/791/146/2016 Головуючий в І інстанції: Дорошинська В.Е.
Доповідач: Борко А.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року лютого місяця 25 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого Борка А.Л.

Суддів: Бездрабко В.О.

ОСОБА_1

Секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 08 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, громадської організації «Редакція інтернет видання «Херсонські Вісті», ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И Л А:

У серні 2015 році ОСОБА_3В, який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся у суд із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, зазначаючи, що на офіційному веб-сайті видання «Херсонські вісті» була опублікована стаття, в якій безпідставно вказується, що ОСОБА_4 активно займається створенням Херсонської народної республіки, а також з метою завдання шкоди репутації, перекручуються факти, викладені в газеті «Сьогодення», де була презентована програма позивача, зокрема, про видачу жителям обласного центру паспорта херсонця. Позивач зазначив, що відповідачі за допомогою поширення завідомо неправдивої інформації та перекручування фактів, викладених в статті газети «Сьогодення», на яку вони посилаються в публікації, намагаються вести в оману значну кількість читачів, чим завдають значної шкоди репутації, гідності, честі та ділової репутації позивача.

У зв'язку з чим, просив визнати такими, що не відповідають дійсності, порушують права позивача, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію відомості, зазначені у статті та зобов'язати відповідачів спростувати відомості у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, а саме шляхом публікації повідомлення про недостовірність вказаної інформації та офіційного вибачення на адресу ОСОБА_4 на офіційному веб-сайті видання «Херсонські вісті» тривалістю розміщення рівному тривалості розміщення недостовірної інформації. Стягнути моральну шкоду та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 08 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Громадської організації «Редакція інтернет видання «Херсонські Вісті», ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації задоволено. Визнано такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_4, відомості, опубліковані у статті від 11 серпня 2015 року на офіційному веб-сайті видання «Херсонські вісті» під назвою «в Херсоне экс нардеп-регионал ОСОБА_4 готовит почву под ХНР ?», а саме, те що ОСОБА_4 «тихой сапой протягивается создание Херсонской народной республики» та «Недавно он явил общественности программу действий, в которой первым пунктом (!) стоит задача выдать жителям областного центра паспорт херсонца». Зобов'язано ОСОБА_2, Громадську організацію «Редакція інтернет видання «Херсонські Вісті», ОСОБА_5 спростувати відомості поширені у статті від 11 серпня 2015 року на офіційному веб-сайті видання «Херсонські вісті» під назвою «В Херсоне экс нардеп-регионал ОСОБА_4 готовит почву под ХНР?», а саме, те що ОСОБА_4 «тихой сапой протягивается создание Херсонской народной республики» та «Недавно он явил общественности программу действий, в которой первым пунктом (!) стоит задача выдать жителям областного центра паспорт херсонца», у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, а саме шляхом публікації повідомлення про недостовірність вказаної інформації та офіційного вибачення на адресу ОСОБА_4 на офіційному веб-сайті видання «Херсонські вісті», тривалістю розміщення рівному тривалості розміщення недостовірної інформації.

Стягнуто з ОСОБА_2, Громадської організації «Редакція інтернет видання «Херсонські Вісті», ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 по 81,20 грн. (вісімдесят одній гривні двадцять копійок) з кожного в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, на думку колегії суддів, суд першої інстанції з підстав передбачених законом прийшов до зазначеного вище рішення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, видання «Херсонські вісті плюс» здійснює свою діяльність відповідно до свідоцтва про реєстрацію ХС 672/327Р, та його засновником є Громадська організація "Редакція інтернет видання "Херсонські Вісті", ідентифікаційний код 38697956, у відповідності з витягом з державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Відповідно до інформації про редакцію інтернет видання головним редактором є ОСОБА_2, який одночасно є засновником зазначеної вище громадської організації,відповідно до витягу з реєстру громадських організацій, що не спростовувалося у судовому засіданні його представником.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 11 серпня 2015 року на офіційному веб-сайті видання «Херсонські вісті» була опублікована стаття під назвою «В Херсоне экс нардеп-регионал ОСОБА_4 готовит почву под ХНР?», а саме те, що ОСОБА_4 «тихой сапой протягивается создание Херсонской народной республіки?» та «недавно он явил общественности программу действий, в которой первым пунктом (!) стоит задача выдать жителям областного центра паспорт херсонца». Відповідно до витягу із «RSS» - зведення сайту, дана стаття була опублікована (розміщена) об 11 год.15 хв. 11 серпня 2015 року, що не спростовувалося представником відповідача.

11 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідачів з вимогою про припинення (вилучення) зазначеної вище статті та спростування недостовірної інформації, в порядку статті 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», ст.33 Закону України «Про інформаційні агентства» проте, відповідачі проігнорували вимогу позивача.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.2 ст.13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли би порушити права інших осіб.

Ст.269 ЦК України передбачено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У відповідності до ст.ст.297,299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" передбачено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно з п.15 вказаної вище постанови - юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно роз'яснень, викладених у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Крім того, відповідно до п.18 Постанови Пленуму ВС України №1 від 27.02.2009р., згідно з положеннями ст.277 ЦК і ст.10 ЦПК України, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28).

Ст.32 Конституції України передбачений судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Разом з тим, ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в іншій спосіб на свій вибір.

Згідно зі ст.47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно із ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» - оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Разом з тим, відповідно до ст.69 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію ( п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що поширена інформація, є такою, що не містить фактичних даних, та такою що стосується безпосередньо позивача, як фізичної особи. Відповідно вказана інформація порушує ділову репутацію позивача.

Законом України «Про інформаційні агентства» визначено правові засади функціонування інформаційних агентств в Україні. Відповідно до ст.6 вказаного Закону, суб'єктами діяльності інформаційних агентств є: засновник (співзасновники) інформаційного агентства; його керівник (директор, генеральний директор, президент та ін.); трудовий колектив; творчий колектив; журналіст інформаційного агентства; спеціаліст у галузі засобів комунікації; автор або інша особа, якій належать права на інформацію. Відтак, позивачем правильно визначено коло відповідачів, оскільки усі вони є суб'єктами діяльності інформаційних агентств.

Крім того, статтею 32 зазначеного Закону передбачено, що відносини інформаційних агентств з авторами або іншими особами, яким належать права на інформацію, здійснюються на основі укладених між ними договорів.

Таким чином, враховуючи, що до суду не надано жодних договорів, які б розмежовували відповідальність відповідачів за поширення інформації, та на підставі ст.541 ЦК України, яка встановлює, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано вважає, що відповідачі мають нести солідарну відповідальність за поширення недостовірної інформації.

Крім того, ст.35 Закону України «Про інформаційні агентства» передбачено виключні випадки коли інформаційні агентства, суб'єкти діяльності інформаційних агентств звільняються від відповідальності за розповсюдження інформації, яка не відповідає дійсності, принижує честь і гідність громадян та організацій, порушує їх права і законні інтереси, - а саме : 1) одержана від інших інформаційних агентств або засобів масової інформації і є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих цими агентствами чи засобами масової інформації, та якщо вони були спростовані відповідно до статті 33 цього Закону; 2) міститься у відповіді на запит на інформацію, поданий відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", або у відповіді на звернення, подане відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; 3) є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб; 4) є результатом внесення змін, скорочень чи редагування продукції інформаційних агентств, здійснених без їх відома розповсюджувачем чи споживачем інформації; 5) законом передбачено звільнення або не притягнення до відповідальності за такі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції обґрунтовано не встановлено зазначених вище виключних випадків, що могли привести до звільнення інформаційного агентства від відповідальності.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Судові витрати, відповідно з вимогами ст.88 ЦПК України стягнуті з відповідачів обґрунтовано .

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий А.Л. Борко

Судді В.О. Бездрабко

ОСОБА_1