АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1927/16 Головуючий 1-ї ін-ї. - Бондарєва І.В.
Справа № 645/7389/15-ц Доповідач - Сащенко І.С.
Категорія - спадкові
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дизель», за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дизель» про встановлення факту належності майна, визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_7, як законний представник неповнолітньої доньки ОСОБА_8, звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько неповнолітньої ОСОБА_8 - ОСОБА_9, який постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді спірної квартири. Донька є його єдиним спадкоємцем за заповітом. Позивач у встановлений строк звернулася до ХДНК №12 із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину в нотконторі не вбачається можливим у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Просила визнати за ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_9

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 подав зустрічну позовну заяву про встановлення факту належності майна, визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказуючи, що спірна квартира є спільною сумісною власністю його батька ОСОБА_10 та матері ОСОБА_11, та їх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_9, оскільки була видана цій сім'ї у складі 4 осіб. Після смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 його спадкоємці першої черги за законом спадщину не прийняли. 25.09.2008 року ОСОБА_6 подав до ХДНК №12 заяву про прийняття спадщини після смерті матері. 27.09.2008 року під впливом психологічного тиску з боку брата ОСОБА_9 та тітки ОСОБА_12, він подав до ХДНК №12 заяву про відмову від спадщини на користь брата ОСОБА_9

Вважаючи вказану заяву нікчемною, просив суд визнати її недійсною, оскільки він бажає прийняти спадщину, та визнати за ним право власності на1/2 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10 та матері ОСОБА_11 Крім того, просив встановити факт належності померлим спірної квартири із самовільно збудованими приміщеннями в підвальному цокольному поверсі будинку 19/1 та погріба, який знаходиться на прибудинковій території.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_13 первісний позов підтримали, зустрічний не визнали, просили застосувати наслідки сплину позовної давності щодо вимоги ОСОБА_6 про визнання недійсною заяви від 27.09.2008 року.

ОСОБА_6 у судовому засіданні первісний позов визнав частково, не оспорюючи право неповнолітньої ОСОБА_8 на спадкування 1/2 частини спірної квартири, зустрічний позов підтримав.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_6 - задоволено частково. Постановлено визнати за ОСОБА_8 право власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати поважною причину пропуску позовної давності ОСОБА_6 та визнати недійсною заяву ОСОБА_6 від 27.09.2008 pоку, подану до ХДНК №12, про відкликання заяви від 25.09.2008 року про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_11 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_9, визнати за ОСОБА_6 право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 просять рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

При цьому посилаються на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що ОСОБА_6 разом з батьком на день його смерті не мешкав, догляд за ним здійснював його брат - ОСОБА_9 Від спадщини ОСОБА_6 відмовився добровільно та ніякого психологічного тиску над ним не вчинялось. Також вказують на безпідставність визнання поважною причини пропуску ОСОБА_6 строку позовної давності та поновлення судом цього строку.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_6 частково, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 08.06.2015 року (після спливу шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини) висловив своє бажання прийняти спадщину після смерті матері ОСОБА_11 При цьому суд визнав поважною причину пропуску ОСОБА_6 строку для пред'явлення вимоги про визнання недійсною його заяви від 25.09.2008 pоку про відмову від прийняття спадщини на підставі ст.231 ЦК України, а право ОСОБА_6 порушеним та таким, що підлягає захисту.

Проте, погодитися з таким висновком не можна.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Встановлено, що 20.05.1954 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 (а.с.23).

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 була отримана ОСОБА_10 на підставі рішення Московської районної ради м. Харкова №154 від 27.10.1964 року. Перший внесок на будівництво склав 533,64 руб. Пайові внески у загальній сумі 2162,12 руб. були повністю виплачені у грудні 1977 року (а.с.12)

Відповідно до ст. 22 КпШС, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

За адресою спірної квартири були зареєстровані та мешкали: ОСОБА_10 з 04.03.1965 року до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4, його дружина ОСОБА_11 та син ОСОБА_9 (а.с. 13).

ОСОБА_6 також був зареєстрований у спірній квартирі, де мешкав разом з батьками і братом до 1977 pоку.

З 24.01.1995 року ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.41).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (а.с.9).

Відповідно до ст. ст. 529, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені, дружина і батьки, усиновителі) померлого. Спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_10 заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотконтори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.73).

Проте, оскільки дружина померлого та його молодший син ОСОБА_9 на час смерті ОСОБА_10 постійно проживали разом із спадкодавцем, вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_11 після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини спірної квартири.

Спадкуванням, відповідно до положень ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_11, 25.09.2008 року старший син спадкодавиці - ОСОБА_6 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 27.09.2008 року він подав заяву про відклик вищевказаної заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини на користь брата ОСОБА_9 Інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до от контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.49, 50, 73).

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_11 фактично прийняв її молодший син ОСОБА_9, який постійно мешкав з нею на момент смерті.

Вимоги ОСОБА_6 про визнання недійсною заяви від 27.09.2008 року про відмову від прийняття спадщини задоволенню не підлягають, оскільки із позовною заявою ОСОБА_6 звернувся до суду лише у листопаді 2015 року, тобто більше ніж через 7 років після відкриття спадщини після смерті матері.

Ті обставини, що ОСОБА_6 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом ІІІ групи, має хронічні захворювання, з приводу яких знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ «Міська лікарня №3» м. Кривий Ріг у період з 2009 по 2011 рік, а також те, що він постійно мешкає за межами м. Харкова, не можна вважати обставинами, які перешкоджали йому у строк до 05.10.2008 року відкликати заяву про відмову від спадщини, та в межах строку позовної давності звернутись до суду з відповідними позовними вимогами.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 пояснив, що всі ці роки він усвідомлював, що відмовився від спадщини після смерті матері на користь свого брата, однак за його життя не бажав порушувати це питання та звертатися до суду, щоб не ускладнювати відносини з братом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер. (а.с. 10).

За своє життя ОСОБА_9 склав заповіт, яким все своє майно він заповів своїй доньці - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Таким чином, донька померлого ОСОБА_9 - неповнолітня ОСОБА_8 є такою, що прийняла спадщину у відповідності до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України.

Посилання ОСОБА_6 на те, що він має право на частку у спадщині, оскільки разом із батьком ним сплачувались пайові внески, не підтверджено жодним доказом.

Згідно ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_4 та відмову у позові ОСОБА_6 у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат судова колегія вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 січня 2016 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір 5129,65 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді