ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Ткачука О.С.,
за участю представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_6, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, треті особи: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області - Клопотов СтаніславДавидович, про визнання правочину та свідоцтва про право власності недійсними, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області на рішення апеляційного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернулися до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 18 липня 2013 року на підставі акта про передачу майна в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області від 27 червня 2013 року, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотов С.Д. видав ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на майно, яке складається із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач, набувши права власності на житловий будинок, намагається виселити їх і третіх осіб з указаного будинку. Вказаний будинок є єдиним місцем проживання родини. На момент оформлення акта про передачу майна в рахунок погашення боргу від 27 червня 2013 року право користування нерухомим майном мав малолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, але державна виконавча служба не отримала попередню згоду органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право користування на яке має дитина.

Вважають, що правочин про передачу нерухомого майна відповідачу є недійсним, оскільки в момент вчинення не було додержано вимог, які встановлені законом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі ОСОБА_10, ОСОБА_11 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2015 року скасовано.

Позов ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі ОСОБА_10, ОСОБА_11 задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції Харківської області від 27 червня 2013 року про передачу майна, житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,15 га за вказаною адресою, що належить боржнику ОСОБА_11, стягувачеві ОСОБА_6

Визнано недійсним та скасовано акт державного виконавця від 27 червня 2013 року про передачу вказаного майна стягувачу ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу; свідоцтво про належність ОСОБА_6 на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 від 18 липня 2013 року, видане приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., реєстровий номер 920.

У касаційних скаргах ОСОБА_6 та відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області просять скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець сповістив сторони виконавчого провадження про прийняті ним рішення, і ним були вжити передбачені п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), заходи щодо перевірки неповнолітніх осіб, які мають право власності на нерухоме майно або право користування нерухомістю, оскільки в таких випадках необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що на час звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_11 нерухоме майно там було зареєстровано постійне місце проживання ОСОБА_10. разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, членом сім'ї боржника ОСОБА_11 Той факт, що державний виконавець сповіщав сторони про здійснення виконавчих дій, не звільнює державного виконавця від з'ясування дійсних даних про відсутність передбачених у вищевказаному пункті 4.5.9 Інструкції перешкод для звернення стягнення на іпотечне майно.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на примусовому виконанні в управлінні державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області перебував виконавчий лист про стягнення за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2011 року з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 за договором позики 3 954 571,00 грн.

05 квітня 2012 року на підставі Закону України «Про виконавче провадження»державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику було встановлено термін для добровільного виконання рішення суду до 12 квітня 2012 року.

20 серпня 2012 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна за № 32035839, яким було накладено арешт на житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 70,0 кв. м, огорожу, веранду та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_11

20 серпня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

08 жовтня 2012 року сторонами виконавчого провадження було направлено повідомлення про оцінку арештованого майна.

З метою отримання інформації про громадян, які зареєстровані в зазначеному будинку, державним виконавцем було направлено відповідний запит 20 грудня 2012 року за № 601/03-01/В-1.

Харківським PB ГУМВС України в Харківській області було повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована ОСОБА_11, щодо реєстрації інших осіб за даною адресою інформації не надано у зв'язку з відсутністю будинкової книги.

Для вжиття заходів щодо передачі арештованого майна на реалізацію до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області було направлено відповідний пакет документів.

На підставі договору від 01 лютого 2013 року № 02/049/ІЗі про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна вказане вище майно було передано на реалізацію до Харківської філії приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ХФ ПП «СП «Юстиція»).

Згідно з листом ХФ ПП «СП «Юстиція» від 03 червня 2012 року № 2218/06 треті прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить боржнику, не відбулися у зв'язку з відсутністю заявок покупців.

27 червня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Мороз О.І. було винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Свідоцтвом від 18 липня 2013 року, виданим приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., посвідчено, що ОСОБА_6 належить на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. На земельній ділянці площею 0,15 га (кадастровий номер НОМЕР_1) розташовано: житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 70,00 кв. м, житловою площею 66,7 кв. м та надвірні будівлі і споруди: огорожа № 1, веранда літ. «б». Оскільки майно не реалізовано (торги не відбулися), а стягувач ОСОБА_6 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_11

Так, апеляційним судом було перевірено достовірність даних у будинковій книзі про постійне місце реєстрації малолітньої дитини на день звернення стягнення на нерухоме майно, і такі дані були підтвердженні на підставі надісланої начальником Харківського районного відділу ДМС України в Харківській області належним чином оформленої копії форми «А», з якої вбачається, що за вказаною адресою: АДРЕСА_1 разом матір'ю ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 14 березня 2012 року значиться зареєстрований син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до пп. 4.5.9 Інструкції, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з яким вона проживає.

Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що порушення, на які вказують позивачі, вплинули на результат проведення державним виконавцем процедури звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а тому набуття стягувачем цього майна у власність не відповідає вимогам, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України, про його несуперечливість цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, тому з передбачених ст. 215 ЦК України підстав такий правочин необхідно визнати недійсним, а постанову державного виконавця - неправомірною.

Такі висновки суду апеляційної інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Касаційну скаргу відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.І. Євтушенко
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.С. Ткачук