У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (ВіЕйБі Банк) Славкіної МариниАнатоліївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (ВіЕйБі Банк) Славкіної МариниАнатоліївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (ВіЕйБі Банк) Славкіна М.А. в інтересах Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про дострокове стягнення боргу за договором кредиту.

Позов мотивовано тим, що 19 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банку» (в подальшому назва банку змінена на ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 85/3/07/М/22, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США з терміном повернення 19 червня 2032 року, зі сплатою 13,0 % річних, а за умови невиконання п. п. 2.7.1.2 та 2.7.1.3 цього договору плата за користування кредитними коштами встановлюється - 26 % річних.

Відповідач ОСОБА_8 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, що призвело до виникнення станом на 08 липня 2015 року заборгованості на суму 19 687,61 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 08 червня 2015 року становить 463 309 грн 41 коп.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 19 червня 2007 року № 85/3/07/М/22 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_9 укладено договір поруки від 19 червня 2007 року № 85/3/07/М/22/S-2, згідно з умовами якого ОСОБА_9 виступив поручителем ОСОБА_8 та зобов'язався солідарно відповідати з позичальником перед банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання ним зобов'язань за вищезазначеним договором кредиту.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на користь банку достроково заборгованість з кредитного договору від 19 червня 2007 року № 85/3/07/М/22 в загальній сумі 463 309 грн 41 коп.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2015 року, в задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. в інтересах ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (ВіЕйБі Банк) Славкіна М.А. в інтересах ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням рішення про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 19 червня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (в подальшому назва банку змінена на ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 85/3/07/М/22, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США з терміном повернення 19 червня 2032 року, зі сплатою 13,0 % річних, а за умови невиконання п. п. 2.7.1.2 та 2.7.1.3 цього договору плата за користування кредитними коштами встановлюється - 26 % річних (а. с. 7-10).

Відповідно до п. 2.2 договору для облікових цілей банк відкрив позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 в Закарпатській філії ВАТ «ВіЕйБі Банк», МФО 312817, при цьому цей позичковий рахунок є обов'язковим для обліку руху сум, які позичальник повинен повернути банку.

Відповідно до вимог п. 7.6 кредитного договору від 19 червня 2007 року № 85/3/07/М/22 (з подальшими змінами та доповненнями до нього від 26 листопада 2008 року) усі повідомлення сторін цього договору здійснюються в письмовій формі шляхом направлення листів, телеграм чи факс-повідомлень з подальшим направленням оригіналів таких повідомлень рекомендованим листом.

Відповідно до п. 2.7.4 договору «ззастереження-2», яким передбачено, що вимога вважається надісланою, а відкликання здійсненим, в день отримання їх позичальником. Документом, що підтверджує відправлення банком листа про вимогу усунення порушення, виконання порушеного зобов'язання про дострокове погашення кредиту, є квитанція поштового відправлення про отримання відповідного рекомендованого листа позичальником чи повідомлення поштового відділення про неможливість вручити такий рекомендований лист позичальнику.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 19 червня 2007 року № 85/3/07/М/22, між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_9 укладено договір поруки від 19 червня 2007 року № 85/3/07/М/22/S-2, згідно з умовами якого ОСОБА_9 виступив поручителем ОСОБА_8 та зобов'язався солідарно відповідати з позичальником перед банком в повному обсязі за своєчасне і повне виконання ним зобов'язань за вищезазначеним договором кредиту (а. с. 14).

26 листопада 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_8 укладено додаткову угоду № 1 до договору від 19 червня 2007 року № 85/3/07/М/22 про збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами до 16,5 % та про умови укладення договорів страхування (а. с. 13).

Згідно із розрахунком заборгованості, позичальник ОСОБА_8 протягом восьми років добросовісно сплачував кошти на погашення кредиту та припинив чергові платежі 11 січня 2015 року.

Банк, звертаючись з позовом, вважав, що у зв'язку із цим станом на 08 липня 2015 року виникла заборгованість, розрахована для дострокового повернення кредитних коштів, у загальній сумі 463 309 грн 41 коп., що складається із: 19 687,61 доларів США, що за курсом НБУ на 08 червня 2015 року еквівалентно 413 947 грн 87 коп., - заборгованість за кредитом; 1 885,46 доларів США, що еквівалентно 39 643 грн 31 коп. - заборгованість за відсотками; 474 грн 62 коп., - заборгованість за комісією з обслуговування кредиту та 9 243 грн 61 коп., - нараховані штрафні санкції (а. с. 3-6).

У січні 2015 року відділення № 2 у м. Мукачеве ПАТ «ВіЕйБі Банк» припинило свою діяльність, а 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а. с. 21, 22).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому виконання зобов'язань вимагається від обох сторін за договором.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій, встановивши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення відповідно до умов договору відповідачів про зміну, внаслідок ліквідації відділення банку та самого банку, платіжних реквізитів для внесення коштів на погашення кредиту, що позбавило відповідача своєчасно сплачувати чергові внески на погашення кредиту, правильно визначили спірні правовідносини та обґрунтовано виходили із того, що оскільки позивач не вчинив дій, що встановлені договором, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку, прострочення боржника не настало, а відтак дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з відсутністю правових підстав для дострокового стягнення заборгованості.

Висновки суду про те, що банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання лише після виконання умов п. 2.7.4 договору та надсилання вимоги про дострокове повернення кредиту, правового значення у справі, що переглядається, не мають, інших висновків суду не спростовують та не є підставою для скасування оскаржуваних рішень, якими у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з відсутністю взагалі права на дострокове стягнення заборгованості.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи судами допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення, касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані рішення суду залишаються без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (ВіЕйБі Банк) Славкіної Марини Анатоліївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук