Провадження № 22-ц/773/576/16 Категорія: 27 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Овсієнка А.А.,

секретар Черняк О.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим.

Вимоги обґрунтовує тим, що 11 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № VО21GLвідповідно до якого банком було надано кредит в розмірі 56 090,00 доларів США на наступні цілі: у розмірі 51 000,00 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 5090,00 доларів США на оплату страхових платежів під 10,80 % річних на термін до 11 лютого 2018 року.

З метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 11 лютого 2008 року між ОСОБА_3 і ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № VО21GL/1, за умовами якого вона відповідає перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. В цей же день такі ж договори поруки були укладені між банком та поручителями ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Крім того, позивач зазначила, що 2 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № VО21GL-1/1 до кредитного договору № VО21GL від 11.02.2008 р., якою встановлено новий збільшений розмір процентної ставки 14,04 % річних за користування кредитом з дати звільнення позичальника з роботи. Своєї згоди на укладення вказаної додаткової угоди вона та поручителі не надавали.

21 травня 2015 року їй стало відомо, що банк звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості в розмірі 51 194,84 долари США за кредитним договором.

Посилаючись на те, що внаслідок укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» і позичальником додаткової угоди без її згоди та поручителів, якою внесено зміни до кредитного договору, зокрема, встановлено нову збільшену процентну ставку, що застосовується при звільненні позичальника з роботи, збільшився обсяг її відповідальності як поручителя, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України позивач просила визнати поруку такою, що припинена.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано поруку за договором поруки №VO21GL/1 від 11 лютого 2008 року, укладеним між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_3, припиненою.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних мотивів.

За договором поруки, як це передбачає стаття 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до частин 1, 4 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, до припинення договору поруки призводять такі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок зміни без згоди поручителя зобовязання позичальника збільшився обсяг його відповідальності за кредитним договором, а тому суд задовольнив позовні вимоги поручителя про припинення договору поруки.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи і нормах матеріального права.

З матеріалів справи встановлено, що 11 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № VО21GL, відповідно до якого банком було надано кредит в розмірі 56 090,00 доларів США на наступні цілі: у розмірі 51 000,00 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 5090,00 доларів США на оплату страхових платежів під 10,80 % річних на термін до 11 лютого 2018 року.

З метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 11 лютого 2008 року між ОСОБА_3 і ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № VО21GL/1, за умовами якого вона відповідає перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. В цей же день такі ж договори поруки були укладені між банком та поручителями ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Відповідно до п.п. 6.2, 6.2.1 кредитного договору банк вправі змінити процентну ставку за користування кредитом і/або нарахувати додаткову комісію у випадку припинення трудового договору, укладеного між позичальником і банком (за винятком припинення трудового договору у звязку з виходом на пенсію; у звязку з переведенням на інше підприємство (за узгодженням з банком); у звязку зі смертю позичальника).

За змістом пункту 6.9 кредитного договору процентна ставка за даним договором підвищується до рівня, рівного розміру стандартної процентної ставки, що діє на день настання якої-небудь із умов, передбачений п. 6.2 даного договору.

Поручитель ОСОБА_3 відповідно до укладеного договору поруки поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань за кредитним договором.

02 квітня 2012 року між банком та позичальником була укладена додаткова угода № № VO21GL-1/1 до кредитного договору, за умовами якої п. 6.9 договору викладено в новій редакції: «Сторони узгодили, що при настанні однієї із умов, передбаченої п. 6.2 цього Договору, розмір відсоткової ставки за користування кредитом становить розмір, що встановлений на дату звільнення позичальника наказом по банку/рішенням кредитного комітету банку для здійснення операцій споживчого кредитування фізичних осіб.

Розмір відсоткової ставки за користування кредитом 14,04 % річних, зазначений в цьому пункті договору, є чинним з дня складання (формування) позичальником в системі електронного документообігу банку обхідного листа про звільнення з роботи. Обхідний лист позичальника про звільнення з роботи з урахуванням умов цього пункту договору містить в собі інформацію про розмір щомісячного платежу за кредитом, та розмір, узгодженого згідно цього пункту договору, розміру відсоткової ставки за користування кредитом та є письмовим повідомленням позичальника про зміну розміру відсоткової ставки та розміру щомісячного платежу. Додатково про зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом банк за своїм вибором може здійснити шляхом направлення позичальнику SМS-повідомлення або повідомлення в системі Приват 24, або лист на електронну пошту».

Зазначена додаткова угода укладена між банком та позичальником за відсутності згоди поручителя.

Аналіз змісту вказаної додаткової угоди, укладеної між банком - кредитодавцем і боржником, свідчить про збільшення процентної ставки за користування кредитом до 14,04 % річних у разі настання певних обставин, зокрема звільнення позичальника з роботи.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника, та кредитором боржника.

З врахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що такі зміни умов основного зобовязання за кредитним договором були зроблені без згоди поручителя і призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховується проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком.

Таким чином, положення ч. 1 ст. 559 ЦК України дають підстави для висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у звязку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Отже, установивши у даній справі, що кредитним договором, з умовами якого погодився поручитель, були передбачені порядок та підстави збільшення процентної ставки за користування кредитом, а додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено нові умови щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретної (збільшеної) процентної ставки, що застосовується у випадку звільнення позичальника з роботи в установі банку кредитодавця, тобто змінено зобовязання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання поруки припиненою.

Доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням чинного законодавства особою, що подала апеляційну скаргу, і не впливають на правильність рішення суду, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: