Справа № 452/762/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2016 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області про вирішення питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області (надалі ВДВС Самбірського МРУЮ) ОСОБА_2 18.03.2016 року звернувся до суду з поданням, погодженим із начальником ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області, про вирішення питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України шляхом тимчасової заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх зобовязань за виконавчим документом.

У обґрунтування вказаного подання головний державний виконавець посилався на те, що у провадженні ВДВС Самбірського МРУЮ знаходяться виконавчі провадження щодо виконання постанов Львівської митниці ДФС № 130320909/15, № 0884/20909/15, та № 1139/20909/15, 0902/2090915/15, виданих 10 липня 2015 року, 29 травня 2015 року та 26 червня 2015 року відповідно, про стягнення із ОСОБА_1 штрафу в розмірі 8 500 грн. за кожною із них, однак ОСОБА_1 виконавчі документи не виконано, кошти на рахунок стягувача не сплачені, на виклики до відділу ДВС і письмові попередження щодо сплати боргу він не зявився і про причини неявки не повідомив, хоча державним виконавцем вжито всі заходи для примусового виконання судового рішення.

Від головного державного виконавця ВДВС Самбірського МРУЮ ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд зазначеного подання за його відсутності.

Дослідивши обставини подання та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до висновку, що у поданні слід відмовити з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18) ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Пунктом 5) ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Із постанов про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2016 року та 10.03.2016, винесених головним державним виконавцем ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області, відомо, що на підставі постанов Львівської митниці ДФС, а саме: № 130320909/15, виданої 10 липня 2015 року, № 0884/20909/15, 0902/2090915/15, виданої 29 травня 2015 року та № 1139/20909/15, виданої 26 червня 2015 року, відкриті виконавчі провадження про стягнення із ОСОБА_1 штрафу за порушення митних правил, передбачених ч. 2 та 3 ст. 470 МК України, в розмірі 8 500 гривень за кожною із постанов і встановлено строк до 11.03.2016 року та 17.03.2016 року відповідно, у який він добровільно має сплатити накладені штраф (а.с. 7).

Однак, головним державним виконавцем Співаком Р.Б. не надано докази про обізнаність боржника з наявністю відкритого зазначеного виконавчого провадження та строками добровільного виконання рішення інших органів (посадових осіб), так як відсутні відомості про отримання надісланих постанов про відкриття виконавчого провадження боржникові.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Але, головним державним виконавцем Співаком Р.Б. не надано доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього вказаними постановами, зокрема, про невиконання обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі про виклик його до державного виконавця.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема, доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання.

Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Відсутність добровільного виконання судового рішення не свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням інших органів (посадових осіб).

Крім того, звернення державного виконавця до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України не належить до заходів примусового виконання рішень, передбачених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Навпаки, відповідно до ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 313 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, для чого здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Крім того, відповідно до ст. 377-1 ЦПК України та Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» суд не наділений таким повноваженням як прийняття рішення про заборону боржнику перетинати державний кордон України, а тільки може ухвалити рішення про тимчасове обмеження громадянина України, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, котрий проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя