Справа № 202/1657/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 червня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зобовязання зняти її з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 2010 року йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. 23 вересня 2011 року ним був зареєстрований шлюб з ОСОБА_2 (нині ОСОБА_1) ОСОБА_3. Після реєстрації шлюбу дружина та її дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, були зареєстровані в належній йому квартирі. Але ОСОБА_2 після вселення до квартири відмовилася проживати разом із ним та матір'ю. Проживає з батьком та бабкою за адресою: АДРЕСА_2. У зв'язку з реєстрацією відповідача в належній йому квартирі вимушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, не може вільно розпоряджатися своєю власністю. За цих підстав позивач просить встановити факт не проживання відповідача без поважних причин з квітня 2012 року в квартирі АДРЕСА_3; усунути йому перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження вказаною квартирою, визнавши ОСОБА_2 такою, що втратила право користування цією квартирою та зобов'язавши Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України зняти її з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, повідомлялася про час і місце судового розгляду, заперечень проти позову не надала, у зв'язку з чим справу вирішено на підставі наявних даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку.

Третя особа - Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час і місце судового розгляду був повідомлений.

Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 2010 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_4.

23 вересня 2011 року позивачем був укладений шлюб з ОСОБА_2 (нині ОСОБА_1) ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 вересня 2013 року в належній позивачу квартирі була зареєстрована його падчерка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, згідно з наданим суду та долученим до матеріалів справи актом від 15 червня 2016 року остання в спірній квартирі не проживає з 4 квітня 2012 року.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 пояснила, що після укладення нею в 2011 році шлюбу з ОСОБА_1 стали проживали з дочкою в належній йому квартирі. ОСОБА_2 не бажала проживати з ними та стала проживати в квартирі її бабки за адресою: АДРЕСА_2, де на даний час мешкає та наміру повертатися не виявляє. В спірній квартирі зареєструвала дочку, коли остання отримувала паспорт, так як бабка не бажала зареєструвати її в своїй квартирі.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що відповідач понад рік не проживає в спірній квартирі без поважних причин, суд вважає, що відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування квартирою № 155 у будинку № 93 по пр. Миру в місті Дніпропетровську.

Щодо позовних вимог про встановлення факту не проживання відповідача без поважних причин з квітня 2012 року в квартирі АДРЕСА_3, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Між тим, за змістом статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання є рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. За таких обставин встановлення факту не проживання відповідача без поважних причин у спірній квартирі є неналежним способом судового захисту прав позивача. В даному випадку саме рішення суду про визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку державною міграційною службою.

Також не можуть бути задоволені вимоги позивача про зобов'язання Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України зняти відповідача з реєстраційного обліку в спірній квартирі, оскільки вказаним органом позивачу не відмовлено у зняття відповідача з реєстраційного обліку на підставі відповідного рішення суду, позовні вимоги до цього органу ним не заявлялися.

Таким чином, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Згідно зі статтею 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволення позову суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою № 155 у будинку № 93 по пр. Миру в місті Дніпропетровську.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Це заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко