РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «Харківміськгаз» звернулася із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання, яку уточнила та просила стягнути з відповідачки борг у розмірі 12 222,17 грн., суми, на яку збільшився борг, внаслідок інфляційних процесів у розмірі 5 850,59 грн.,3% річних у розмірі 476,69 грн. та суму судового збору у розмірі 243, 60 грн.

На обґрунтування своїх позовних вимог представник ПАТ «Харківміськгаз» вказала, що відповідачка користується житловим будинком (квартирою), розташованою за адресою: м. Харків, вул. Челюскінців, б. 93. Будинок (квартиру) обладнано газовими приладами та пристроями.

Внаслідок систематичного нехтування відповідачкою своїх обов'язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася значна сума заборгованості, яка станом на 31.05.2015 року склала 12222,17 грн.

21.11.2012 року між сторонами було укладено Договір № к-231-12 про реструктуризацію заборгованості, згідно якої споживач на підставі звірки з постачальником визнав всю суму заборгованості, яка існувала на 21.11.2012 року та погодив графік її погашення.

На теперішній час взяті на себе зобов'язання Боржник вчасно не виконує, внаслідок чого, сума невиконаних зобов'язань за Договором про реструктуризацію склала 2205,98 грн., за Договором щодо сплати поточної оплати станом на 31.05.2015 року становить 10016,19 грн., сума, на яку збільшився основний борг внаслідок інфляційних процесів становить 5850,59 грн., 3 % річних від загальної суми боргу складають 476,69 грн.

У зв'язку з цим позивач просив задовольнити позовні вимоги та судові витрати стягнути з відповідачки по справі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2Г, яка діє на підставі довіреності, з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання з'явилася, фактично визнала наявність за нею заборгованості за період фактичного проживання у будинку за адресою: м. Харків, вул. Челюскінців, № 93, проти задоволення іншої частини позовних вимог заперечила, оскільки вони є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, наявні докази, заслухавши сторони по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 стала власником 42/100 частин домоволодіння по вулиці Челюскінців, 93 в місті Харкові 24 травня 2012 року, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав за № 34258158 від 24 травня 2015 року, а тому зареєстрована та проживає за вказаною адресою і є споживачем послуг позивача, а саме - послуг з газопостачання.

21.11.2012 року між сторонами було укладено Договір № к-231-12 про реструктуризацію заборгованості, згідно якої ОСОБА_1 на підставі звірки з постачальником визнала всю суму заборгованості, яка існувала на 21.11.2012 року, погодила графік її погашення та зобов'язалася сплатити всю суму заборгованості до 31.04.2013 року за графіком, сплачуючи щомісяця по 496,49 грн. продовж 6 місяців, та зобов'язалася вчасно здійснювати поточну оплату послуг з газопостачання згідно Договору про надання населенню послуг з газопостачання № НОМЕР_1 від 08.10.2013 року.

Оскільки на теперішній час взяті на себе зобов'язання ОСОБА_1 вчасно не виконує, сума невиконаних зобов'язань за Договором про реструктуризацію склала 2205,98 грн., за Договором щодо сплати поточної оплати станом на 31.05.2015 року становить 10016,19 грн., сума, на яку збільшився основний борг внаслідок інфляційних процесів становить 5850,59 грн., 3 % річних від загальної суми боргу складають 476,69 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. /а.с.4/

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджувати про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори, правочини, інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Виконавцем житлово-комунальних послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору та оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач послуг повинен сплачувати за надані житлово-комунальні послуги.

Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року №2246, під своєчасною оплатою послуг з газопостачання слід розуміти, здійснену не пізніше 10 числа наступного місяця оплату, визначену за результатами розрахункового періоду, тобто попереднього місяця.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймачі зобов'язані вчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі договору про надання послуг з газопостачання, позивач свої зобов'язання перед відповідачкою виконав, а відповідачка навпаки плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить.

Крім того, згідно укладеного між сторонами Договору № к-231-12від 21.11.2012 року про реструктуризацію заборгованості, ОСОБА_1 на підставі звірки з постачальником визнала всю суму заборгованості, яка існувала на 21.11.2012 року., а тому її заперечення проти задоволення позовних вимог в цій частині судом до уваги не беруться.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з газопостачання по спірному житловому приміщенню, який відповідає встановленим законодавством порядку і тарифам.

Також, суд вважає, що споживач, тобто відповідачка по справі в повному обсязі одержувала належні послуги по газопостачанню у будинку, оскільки зворотного доведено не було. Також відповідачекою не було надано до суду доказів, які б свідчили про відсутність у неї заборгованості з оплати послуг з газопостачання або обов'язку її погашення.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення зазначеної заборгованості з відповідачки.

Крім того, як вбачається із змісту позовних вимог, позивач просив стягнути заборгованість з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних страт кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. У зв'язку з цим зазначені кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження. Стаття 625 розміщена у розділі 1 книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов'язання», у зв'язку з чим поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах. У зв'язку з чим на правовідносини, що виникли з фактичних договірних відносинах щодо надання послуг з газопостачання, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача стосовно стягнення з відповідачки індексу інфляції у сумі 5850,59 грн., 3% річних у сумі 476,45 грн. з суми основного боргу за послуги з газопостачання - підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Харківміськгаз» про стягнення заборгованості за отримані послуги з газопостачання за період з 01.11.2012 року по 31.05.2015 року з урахуванням інфляції та 3% річних та заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості № к-231-12 від 21.11.2012 року - підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, Закону України «Про житлово - комунальні послуги», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (п/р № в АБ «Кліринговий дім», м. Київ, МФО 300647) суму заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 18549,45грн. ( сімімнадцять тисяч пятсот сорок девять гривень 45 копійок), яка складається із: 12 222,17 грн. - суми основного боргу, 5 850,59 грн. - суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 476,69 грн. - 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (п/р № в АБ «Кліринговий дім», м. Київ, МФО 300647) витрати по оплаті судового збору в розмірі 243, 60 грн. ( двісті сорок три гривні 60 копійок).

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Київський районний суд м. Харкова.

Суддя -