Провадження № 2/554/313/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2016 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

Позивачка 13.11.2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Полтава, вул. М. Грушевського, 2, к. 1, кв. 10, посилаючись на наступне.

Згідно договору дарування від 02.12.2000 року позивачка є власницею зазначеної квартири.

ОСОБА_2 була зареєстрована в даній квартирі з 2001 року, оскільки перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином позивачки та після розірвання шлюбу відповідачка виїхала з помешкання за адресою: м. Полтава, вул. М. Грушевського, 2, к. 1, кв. 10, витрат по оплаті комунальних платежів на утримання квартири не несе.

Представник позивача ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала.

Відповідач у судове засідання не з»явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суддя вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст.224 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що, позивач ОСОБА_1, відповідно до договору дарування від 02.12.2000 року є власником квартири АДРЕСА_1, к. 1, у м. Полтаві.

В даній квартирі з 2001 року зареєстрована також відповідач ОСОБА_2, як невістка позивачки.

Після розірвання шлюбу з сином позивачки на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 2013 року, відповідачка виїхалаіз з помешкання за адресою: м. Полтава, вул. М. Грушевського, 2, к. 1, кв. 10, та понад два роки не проживає в зазначеній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою та взагалі не цікавиться квартирою.

Окрім того, ОСОБА_2 з 2014 року є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 383 Цивільного кодексу України передбачає, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлює те, що сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оскільки відповідачка у спірній квартири не проживає більше двох років, не сплачує за користування жилим приміщенням комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири таприймає участь у спільному побуті, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщеннямза адресою: м. Полтава, вул. М. Грушевського, 2, к. 1, кв. 10.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягаючими задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 487,20 грн., відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.. 41 Конституції України, ст. 316-317, 328, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71-72 ЖК України, ст.ст. 5,10, 60, 88, 212, 213-215, 224 - 228 ЦПК України суддя, -

вирішила :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 10 в буд. 2, к.1 по вул. М. Грушевського в м. Полтаві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Тімошенко