провадження 2/712/235/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Кузьменка В.А.

при секретарі Коваль М.О.

за участю адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 30 травня 2015 року мала місце ДПТ за її участю та відповідача ОСОБА_4, внаслідок якої автомобіль «ДЕУ Ланос» під керуванням відповідача допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», яким вона керувала. Власником автомобіля «ДЕУ Ланос» є відповідачка ОСОБА_5 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі про адміністративне правопорушення від 08.07.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 51 від 26.06.2015року вартість завданої шкоди позивачу, як власнику автомобіля «Тойота» складає 99817,69 грн. На даний час позивачу страховою компанією СК «ВУСО» виплачено 50 000 грн. Проте невідшкодованими залишились 49817,69 грн., яку і просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 Крім того просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5000 грн., та стягнути солідарно судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 556,88 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3575 грн.

Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила матеріальні збитки стягнути з особи винної у ДТП ОСОБА_4 в розмірі 48 175,72грн., моральну шкоду в розмірі 5000грн., судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами розмір збитків завданих внаслідок ДТП. Вважають, що висновок експерта проведений з порушенням методики його проведення.

Заслухавши пояснення сторін, адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що:

- 30 травня 2015 року мала міце ДТП за участю позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4, внаслідок якої автомобіль «ДЕУ Ланос» під керуванням відповідача допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» яким керувала позивачка. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

- власником автомобіля НОМЕР_1, є ОСОБА_5

- власником автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 є позивачка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу

- постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі про адміністративне правопорушення від 08 липня 2015 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу, ОСОБА_3 звільнена від адміністративної відповідальності із за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

- відповідно до висновку експерта № 6 від 02.02.2016року сума матеріальних збитків яка заподіяна власнику автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 вналідок пошкодження останнього в результаті ДТП, що мало місце 30.05.2015р. складає 98 175,72 грн.

- позивачці ОСОБА_3 страховою компанією «ВУСО» виплачено 50 000 грн, у зв»язку з даним ДТП, що підтверджено страховим актом датованим 30.09.2015р. № 3189-24

- відповідно до протоколу огляду транспортного засобу датованого 19.06.2015року , 25.06.2015року зазначено, що останній проводився за участю учасника ДТП ОСОБА_4

Стаття 11 Цивільного Кодексу у ч. 2 передбачає, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до вимог ст.22 ЦК України: «.Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)..Збитки відшкодовуються в повному обсязі...».

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України: «Майнова шкода, завдана неправомірними ... діями ... особистим немайновим правам фізичної ... особи, а також шкода, завдана майну фізичної... особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала».

Відповідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності та: інше), володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року з наступними змінами та доповненнями встановлено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав(договору оренди, довіреності тощо).

За змістом ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових прав страхувальника.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (Ст.22 Закону від 01.07.2004. № 1961 -IV).

Відповідно до ст. 398 ЦК України передбачено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено, що 30 травня 2015 року мала міце ДТП за участю позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4, внаслідок якої автомобіль « ДЕУ Ланос» під керуванням відповідача допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» яким керувала позивачка. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі про адміністративне правопорушення від 08.07.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Власником автомобіля НОМЕР_3, є ОСОБА_5 .

Однак, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 особисто передала ОСОБА_4 автомобіль «ДЕУ Ланос» разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. При цьому законом не передбачено, що власник транспортного засобу, передаючи транспортний засіб у володіння іншій особі має укладати будь-які письмові угоди, які б підтверджували укладання між ними відповідного договору.

Крім того, пунктом 2.2 Правил дорожнього руху визначено, що власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином, оскільки законом не передбачається укладання письмових угод на підтвердження передачі транспортного засобу у володіння і при відсутності заяви власника про неправомірне заволодіння його транспортним засобом, вважається, що особа, яка керувала ним, володіє ним на законних підставах.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що шкода, яка була завдана джерелом підвищеної небезпеки, має бути відшкодована саме винною у ДТП особою, у володіння якої знаходився автомобіль «ДЕУ Ланос», тобто ОСОБА_4

Відповідно до висновку експерта № 6 від 02.02.2016року сума матеріальних збитків яка заподіяна власнику автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 вналідок пошкодження останнього в результаті ДТП, що мало місце 30.05.2015р. складає 98 175,72 грн.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача що проведений висновок автотоварознавчого досліження не є належним та допустимим доказом по справі у розумінні ст.57-59 ЦПК України, оскільки дана судова автотоварознача експертиза була призначена судом за клопотанням відповідачів. Судовий експерт ОСОБА_6 був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У висновку експертного автотоварознавчого дослідження описані завдані збитки, відображено характер пошкоджень та визначено вартість матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу позивачу ОСОБА_3 і не викликає сумнівів щодо неправомірності його проведення.

Крім того в судовому засіданні встановлено що страховою компанією «ВУСО» позивачці ОСОБА_3 виплачено 50 000 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Проте невідшкодованими залишились 48 175,72 грн.

При дослідженні в судовому засіданні протоколу огляду транспортного засобу датованого 19.06.2015року , 25.06.2015року зазначено, що останній проводився за участю учасника ДТП ОСОБА_4

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування причиненої матеріальної шкоди 48 175,72 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди може визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення їй моральної шкоди та враховуючи те, що у звязку із протиправними діями відповідача позивачу довелося докладати значних зусиль для відновлення її порушеного права, що стало причиною її моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди. В той же час суд вважає визначений позивачем розмір відшкодування такої шкоди завищеним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Суд оцінює моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. і дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_3

Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до частково задоволення, а саме до стягнення з відповідача ОСОБА_4, як винної особи у ДТП на коритсь ОСОБА_3 підлягають витрати по відшкодуванню матеріальних збитків відповідно до авто товарознавчого дослідження у розмірі 48 175,72 грн. 04 коп ( 98175,72-50000= 48 175,92), моральна шкода в розмірі 2000грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно наданої суду квитанції від 30.10.2015 року за № 30 позивачка оплатила надання правової допомоги у розмірі 3575 грн., а тому дана сума підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3

Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 556,88 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. З, 10, 60, 88, 118, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1187, 1194 ЦК України, Постановами Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 року № 6, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, 23.02.1986р.н., на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування причиненої матеріальної шкоди 48 175,72грн. (сорок вісім тисяч сто сімдесять п»ять грн. 07 коп), моральну шкоду в сумі 2000грн. та судові витрати: по сплаті судового збору в сумі 556,88 грн., витрати за послуги адвоката 3575 грн., а всього 54307,60 грн.( пітьдесят чотири тисячі триста сім грн. 60коп).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: В.А.Кузьменко