АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/769/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Переверзєвої Н.І..

суддів: Кізюн О.Ю., Пастощука М.М.,

секретар Дубова М.В.

з участю: ОСОБА_1, представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Деніз-Тревел» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Деніз-Тревел» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року позивач звернулася до суду і після уточнення позовних вимог в листопаді 2015 року просила стягнути з ТОВ «Деніз-Тревел»: невиплачену заробітну плату за період з 01.11.2011 року по 21.09.2012 року у розмірі 3010, 22 грн; заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 2701,35 грн; за неоплачені лікарняні листи 6041,92 грн; компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1321, 25 грн, а всього 13074, 74 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Деніз-Тревел» на користь ОСОБА_1 3010 грн. 22 коп. невиплачену заробітну плату за період з 01.11.11 року по 21.09.12 року; 2701 грн. 35 коп. за затримку видачі трудової книжки; 6041 грн. 92 коп. - неоплачені лікарняні листи непрацездатності; 1321 грн. 25 коп. - компенсації на невикористану відпустку, а всього 13074 грн. 74 коп.

Стягнуто з ТОВ «Деніз-Тревел» на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

В своїй апеляційній скарзі ТОВ «Деніз-Тревел» означене рішення вважає незаконним, просить його скасувати через невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими і

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г. Провадження № 22ц/792/769/16

Доповідач - Переверзєва Н.І. Категорія 55

ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Звертає увагу на те, що Хмельницьким міськрайонним судом в рішенні від 15 травня 2014 року встановлено розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з 20 листопада 2011 року по 21 вересня 2012 року, зокрема, з урахуванням положень неоспореного позивачкою наказу №9 від 30 листопада 2011 року, яким її робочий час скорочено до 4 годин з відповідною відпрацьованому часу

оплатою. Суд не прийняв до уваги ту обставину, що ТОВ «Деніз-Тревел» щомісячно

подавало звіти про суми нарахованої заробітної плати, де на кожному з них наявний підпис головного бухгалтера ОСОБА_1, отже їй достеменно було відомо про розмір її зарплати.

Також при пред"явленні позову, на думку апелянта, не враховано роз'яснення, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань та з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин. Таким чином, вимоги щодо стягнення з ТОВ «Деніз-Тревел» моральної шкоди є безпідставними, оскільки позивач у своїй позовній заяві навела лише доводи, які належним чином не підтверджені. Крім того, судом не досліджено на предмет достовірності та правильності розрахунки сум заборгованості по заробітній платі надані ОСОБА_1 Також апелянт вважає, що позивачем був пропущений тримісячний строк для звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди та стягнення компенсації за невикористану відпустку, оскільки з моменту її звільнення минуло понад чотири роки, що підтверджується наказом про звільнення.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно вимог ст. 47 КзпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 94 КзпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За ч. 1 ст. 115 цього ж Кодексу заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється оплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КзпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 233 КзпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №06 від 01.11.2011 року ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера ТОВ «Деніз-Тревел» з посадовим окладом у розмірі мінімальної заробітної плати. 21.09.2012 року ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням, однак на час звільнення їй не виплачена заробітна плата за весь період роботи і не видана трудова книжка. В зв"язку із такими обставинами, в лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом порушених трудових прав. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2014 року, встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 не отримала трудової книжки і всіх належних їй до виплати сум, в зв'язку з чим на користь останньої стягнуто 7458 грн. 37 коп. невиплаченої заробітної плати, 4750 грн. 65 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки за період з 22.09.2012 року по 16.04.2013 року. При визначенні цих сум суд керувався наявністю у товаристві наказу №9 від 30 листопада 2011 року, згідно до якого робочий час ОСОБА_1 скорочено до 4-х годин із нарахуванням заробітної плати відповідно до відпрацьованого часу, а також індивідуальними відомостями про застраховану особу за 2012 рік, що подані підприємством у Пенсійний фонд, де її щомісячна заробітна плата визначена у 700 грн.

Зважаючи на те, що відповідно до належним чином оформленого наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1, із яким вона під розписку ознайомлена ( т.1 а.с. 30), відсутність її підпису на наказі про скорочення робочого часу ( т. 1 а.с. 33), суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що заявлені позивачкою вимоги підлягають до задоволення, оскільки ОСОБА_1 прийнята на роботу з посадовим окладом у розмірі мінімальної заробітної плати, який на той час становив 985 грн., а в грудні 2011 року - 1004 грн. Починаючи із січня по березень 2012 року мінімальна заробітна плата в Україні складала 1073 грн., із квітня по червень - 1094 грн., із липня по вересень - 1102 грн., із жовтня по листопад 1118 грн., у грудні 2012 року 1134 грн. Таким чином, враховуючи доведеність неотримання ОСОБА_1 розрахунку при звільненні, затримку у видачі їй трудової книжки, виходячи із роз"яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року „ Про практику застосування судами законодавства про оплату праці ", із відповідача на користь позивачки підлягає стягненню: 3010 грн. 22 коп. невиплаченої заробітної плати за період з 01.11.2011 року по 21.09.2012 року (10468 грн. 50 коп. (невиплачена заробітна плата із розрахунку мінімального розміру заробітної плати) - 7458 грн. 37 коп. (невиплачена заробітна плата, стягнута рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2014 року); 2701 грн. 35 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку із затримкою видачі трудової книжки за період з 22.09.2012 року по 17.04.2013 року (207 днів) - заробітна плата за останні два повні відпрацьовані місяці (червень, липень 2012 року) 2196 грн.: 61 день = 36 грн. (середньоденний заробіток) X 207 грн. = 7452 грн. - 4750 грн. 65 коп. стягнутих рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2014 року; 6041 грн. 92 коп. неоплачених лікарняних листів; 1321 грн. 25 коп. компенсації за невикористану відпустку, а всього 13074 грн. 74 коп.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на пропущення позивачем строків позовної давності, оскільки відповідно до вимог ст. 233 КзпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Безпідставним є довід апеляційної скарги про те, що при ухваленні рішення по даному спору суд першої інстанції не врахував роз'яснення, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, оскільки після уточнення позовних вимог судом питання про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 не вирішувалось.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і містять посилання на обставини, які з достатньою повнотою досліджені і оцінені судом першої інстанції. Вони не впливають на законність рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Деніз-Тревел» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.І. Переверзєва