Ухвала

іменем України

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКасьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 27 212 грн 49 коп. заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилались на ті обставини, що 25 квітня 2013 року між сторонами укладено договір кредиту, за яким банк надав ОСОБА_6 16 000 грн у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, а він зобов'язався повернути кошти та сплатити 30 % на рік за користування коштами на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором внаслідок чого утворився борг, який станом на 30 вересня 2014 року складає 27 212 грн 49 коп. та складається з: 16 160 грн - борг за кредитом, 8 609 грн 23 коп. - борг за відсотками за користування коштами, 671 грн 24 коп. - борг по комісії за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1 272 грн 02 коп. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 14 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, щодо укладення кредитного договору саме з відповідачем, наявності заборгованості за кредитом, розмір наданого кредиту, видання платіжної картки та строку її дії.

Проте погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилають як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому посилалося на ті обставини, що 25 квітня 2013 року між ним та ОСОБА_6 укладено договір кредиту, за яким банк надав відповідачу 16 000 грн у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач зобов'язався їх повернути та сплатити 30 % на рік за користування коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, однак боржник не виконав взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Станом на 30 вересня 2014 року сума боргу за договором кредиту складає 27 212 грн 49 коп., з яких: 16 160 грн - борг за кредитом, 8 609 грн 23 коп. - борг за відсотками за користування коштами, 671 грн 24 коп. - борг з комісії за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1 272 грн 02 коп. - штраф (процентна складова).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не виконав вимог ч. 4 ст. 10, ст. 213, 214 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не уточнив позовних вимог та підстав заявленого позову, не перевірив умов договору та тих обставин, між ким він укладений, не перевірив доводів позивача та не надав цим обставинам відповідної оцінки, зробив передчасний висновок про відмову в задоволенні позову.

При цьому суд, пославшись на невідповідність прізвища відповідача, зазначеного у позовній заяві та заяві про надання кредитних коштів, як на підставу для відмови у позові, оскільки це позбавляє суд можливості встановити обставини укладання договору саме з відповідачем та його умови, не уточнив вимог банку та не з'ясував, чи може мати місце описка у позовній заяві щодо цих обставин, не навів відповідних мотивів, що суперечить вимогам процесуального права.

Крім того, суд не перевірив доводів позивача про те, що між банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір та виникли договірні відносини, які не виконуються відповідачем, у зв'язку з чим виник борг, не надав їм належної оцінки.

Разом із цим суд не перевірив, чи виконувалися сторонами умови договору та чи користувався відповідач кредитними коштами та погашав борг, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення вимог ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та його висновків про відсутність підстав для стягнення боргу, а вказавши про те, що позивач не надав доказів розміру наданого відповідачу кредиту, доказів видання платіжної картки, строку її дії, доказів відкриття рахунків, крім того, у розрахунку боргу та позовній заяві є розбіжності у відсотковій ставці за кредитом, не уточнив цих обставин та не встановив їх, постановив помилкову ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Ураховуючи, що такі порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду потрібно скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, заочне рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити, заочне рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В.Попович