Справа № 573/613/16-ц
Номер провадження 2/573/267/16
РІШЕННЯ

іменем України

01 червня 2016 року Білопільський районний суд Сумської областіу складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: відділ державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису та арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису та арешту майна, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 березня 2016 року державним виконавцем ВДВС Білопільського РУЮ ОСОБА_4 був складений акт опису й арешту майна у звязку з примусовим виконанням виконавчого листа №573/445/15-к, виданого 02 квітня 2015 року Білопільським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 10327,69 грн. Вона з ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з 22 жовтня 2010 року. Речі, що включені державним виконавцем до акту опису й арешту майна, а саме: телевізор LG 23 System модель CF21G20R, серії 712 МТ 000776; ТВ тюнер чорного кольору Strong SRT 6011, серійний номер 959; музичний центр сірого кольору PHILIPS FVB -ML 200/01 L, серійний номер 0306324; холодильник (морозильна камера) білого кольору BEKO серійний номер 0, були придбані особисто нею до укладення шлюбу з відповідачем, а тому є її особистою приватною власністю. За таких обставин ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на вказані речі та виключити їх з акту опису й арешту майна.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, і просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю. Суду зазначив, що речі, які були включені державним виконавцем до акту опису та арешту йому не належать, він ніякої участі у їх придбанні не приймав, оскільки вони були придбані ще до того, які він уклав шлюб з позивачем.

Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Білопільського РУЮ ОСОБА_4 в судовому засіданні свою думку стосовно заявленого позову не висловив, поклавшись на розсуд суду у вирішенні даного спору. Також суду зазначив, що під час складання акту опису та арешту майна позивач не надала документів на підтвердження того, що описані речі були її особистою власністю.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання повторно не прибув, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи.

Заслухавши позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відділу ДВС Білопільського РУЮ ОСОБА_4, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 22 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6).

24 березня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білопільського РУЮ ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого листа №573/445/15, виданого 02 квітня 2015 року Білопільським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 10327,69 грн., був здійснений опис та арешт майна, а саме: телевізора LG 23 System модель CF21G20R, серії 712 МТ 000776; ТВ тюнера чорного кольору Strong SRT 6011, серійний номер 959; музичного центру сірого кольору PHILIPS FVB -ML 200/01 L, серійний номер 0306324; холодильника (морозильна камера) білого кольору BEKO серійний номер 0, а також електрогітари зеленого з коричневим кольору (а.с. 7-8).

Опис та арешт майна було проведено за адресою: с. Коршачина, вул. Молодіжна, 29, Білопільського району, Сумської області, тобто за місцем проживання та реєстрації позивача ОСОБА_1 (а.с. 5).

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення (ч. 5 ст. 52 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 55 вказаного Закону державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (ст. 57 Закону).

Аналіз вищенаведених норм Закону дозволяє зробити висновок про те, що державний виконавець має право вчиняти дії в межах виконавчого провадження тільки відносно майна боржника, тобто при вчиненні будь-якої дії щодо майна чи коштів, він повинен впевнитись, що вони належать боржнику у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання 24 березня 2016 акту опису та арешту майна ОСОБА_1 надала зауваження, в яких зазначила, що описані державним виконавцем речі належать їй на праві приватної власності. Представник відділу ДВС Білопільського РУЮ в судовому засіданні також підтвердив факт подання ОСОБА_1 зауважень під час складання акту опису, але вказав, що вони враховані не були, оскільки позивач не надала підтверджуючих документів. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила той факт, що вона під час опису майна не представила державному виконавцю документів на спірне майно, оскільки зразу не змогла їх відшукати.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено імперативне правило, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 57 ЦПК України).

Описане державним виконавцем спірне майно - телевізор LG 23 System; ТВ тюнер Strong SRT; музичний центр PHILIPS та холодильник (морозильна камера) білого кольору BEKO FSA25300 було придбано позивачем ОСОБА_1 (прізвище якої до одруження з відповідачем було Грищенко), що підтверджується товарними чеками та гарантійними талонами, оригінали яких були досліджені у судовому засіданні (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених частиною другою статті 16 ЦК України. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності пред'являється власником майна, тобто, особою, яка набула права власності на підставах та у порядку, встановленому законодавством, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» з відповідними змінами визначено, що вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залучений судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Наведене свідчить, що правовою підставою для звільнення майна з-під арешту є те, що арештоване майно в дійсності належить на праві власності не боржнику, а іншій особі.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Як вбачається з досліджених судом квитанцій до прибуткового касового ордеру №3 та №60, спірне майно було придбане позивачем до укладення шлюбу з ОСОБА_2 06 березня 2008 року та 15 вересня 2009 року відповідно (а.с. 9).

З вироку Білопільського районного суду від 26 грудня 2008 року та довідки Конотопської ВК №130 вбачається, що ОСОБА_2 у період придбання позивачем холодильника взагалі був відсутній на волі у період часу з 05 серпня 2008 року по 11 листопада 2009 року, оскільки відбував покарання у виді обмеження волі у Конотопському виправному центрі №130. Дата звільнення з випровної колонії 11 листопада 2009 року.

Доказів про те, що вказане вище спірне майно було придбане сторонами за час їх спільного проживання однією сімєю до реєстрації шлюбу, суду надано не було. Так само як не надано доказів того, що сторони взагалі проживали однією сімєю до реєстрації шлюбу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на телевізор LG 23 System модель CF21G20R, серії 712 МТ 000776; ТВ тюнер чорного кольору Strong SRT 6011, серійний номер 959; музичний центр сірого кольору PHILIPS FVB - ML 200/01 L, серійний номер 0306324; холодильник (морозильна камера) білого кольору BEKO серійний номер 0 підлягають задоволенню.

З цих же підстав, суд приходить до висновку, що в даному випадку державний виконавець наклав арешт на майно, що фактично є власністю ОСОБА_1, а тому спірне майно підлягає виключенню з акту опису й арешту, складеного 24 березня 2016 року.

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 321, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису та арешту майна задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на бувші у використанні телевізор LG 23 System модель CF21G20R, серії 712 МТ 000776; ТВ тюнер чорного кольору Strong SRT 6011, серійний номер 959; музичний центр сірого кольору PHILIPS FVB - ML 200/01 L, серійний номер 0306324, що придбані 06 березня 2008 року згідно квитанції №60, а також на холодильник (морозильна камера) білого кольору BEKO серійний номер 0, придбаний 15 вересня 2009 року згідно квитанції №3.

Виключити телевізор LG 23 System модель CF21G20R, серії 712 МТ 000776; ТВ тюнер чорного кольору Strong SRT 6011, серійний номер 959; музичний центр сірого кольору PHILIPS FVB - ML 200/01 L, серійний номер 0306324; холодильник (морозильна камера) білого кольору BEKO серійний номер 0 з акту опису й арешту майна, складеного 24 березня 2016 року державним виконацем відділу ДВС Білопільського районного управління юстиції.

Судові витрати у сумі 1102 грн. 40 коп. стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасники процесу, які приймали участь в розгляді справи, але не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його в тому ж порядку на протязі 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя