АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1643/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Коломієць Н.З.
Провадження № 22-ц/789/161/16 Доповідач - Жолудько Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

при секретарі Романюк Х.Ю.

представника ОСОБА_1- ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" Коцюка Р.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду від 08 грудня 2015 року по справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Надра" звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Чортківського районного суду від 08 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Надра" в стані припинення заборгованість за кредитним договором у сумі 18 797, 22 дол. США, що еквівалентно 395 648, 16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 6 090 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Чортківського районного суду від 08 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_1 зазначає, що 02.11.2010 року ним сплачено заборгованість за кредитом у розмірі 24 800 дол. США. Наголошує на тому, що розрахунок Банку не відповідає дійсності, оскільки 15.11.2010 року був встановлений новий графік погашення кредиту з іншими відсотками.

Вказує на те, що за його розрахунками на час звернення до нього з вимогою про повернення всієї суми кредиту у нього не було заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим у банку не було підстав змінювати умови договору і звертатись до нього з позовом про дострокове повернення частини позики, що залишилася. Крім того, зазначає, що претензію про погашення заборгованості за договором кредиту отримав 07.08.2015 року, а позовна заява подана 13.08.2015 року, що унеможливлювало належним чином підготувати відповідь на претензію.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримала, апеляційної скарги ПАТ КБ "Надра" не визнала і пояснила, що рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Представник ПАТ КБ "Надра" Коцюк Р.Й. просить відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

ОСОБА_5 у судове засідання повторно не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід частково задовольнити.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги Банку про стягнення з поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 335/2006-Ф суд першої інстанції виходив з припинення поруки в зв'язку із зміною зобов'язання без згоди поручителів.

Колегія вважає, що з рішенням суду в цій частині слід погодитись, оскільки воно є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом установлено, що 19 липня 2006 року між ПАТ КБ "Надра" (надалі Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) укладено кредитний договір № 335/2006-Ф, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 26 400 дол. США зі сплатою 10 % річних та плати за управління кредитом (комісії) із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом зі строком повернення до 17 липня 2026 року (п.п. 1.1., 1.3., 1.4. договору).

На виконання умов договору, ОСОБА_1 було видано 26 400 дол. США, що стверджується заявою на видачу готівки № 981 від 19.07.2006 року (а.с. 31).

За своїм змістом даний кредит є споживчим.

Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 335/2006-Ф між ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договори поруки, відповідно до умов яких поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором (а.с. 32-35).

Згідно із п. 1.2. договорів поруки у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків та штрафних санкцій.

27 квітня 2010 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №1 до кредитного договору № 335/2006-ф від 19.07.2006 року, відповідно до якої було встановлено етап відстрочення сплати частини необхідного платежу з установленням щомісячної суми мінімально необхідного платежу відповідно до графіка № 1 (а.с. 26, 27).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05.06.2015 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" на підставі постанови правління НБУ № 356 від 04.06.2015 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" розпочалася процедура ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку Стрюкову І.О. на період з 05.06.2015 року по 04.06.2016 року (а.с. 39-40).

Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 559, ч.ч. 1,4 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Виходячи з того, що в матеріалах справи немає документального підтвердження повідомлення поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_5 про укладення додаткової угоди, тобто зміна умов кредитного договору, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності, відбулась без згоди поручителів, суд обґрунтовано дійшов до висновку про припинення поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за договорами поруки від 19.06.2006 року.

Разом з тим, задовольняючи позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено умови договору та норми чинного законодавства, у результаті чого виникла заборгованість, яка підлягає поверненню в розмірі та на умовах, установлених договором.

Колегія вважає, що в даній частині висновок суду не відповідає встановленим обставинам і вимогам закону.

Відповідно до статей 526, 611, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковий для виконання сторонами.

В силу ст.ст. 530, ч. 1; 612, ч.1 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором, а відповідно до ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергового платежу кредитодавець вправі вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася та сплати належних йому процентів.

Відповідно до вимог ч.8 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат.

Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення.

Як видно із долученої до матеріалів справи ксерокопії квитанції № 1 від 29 жовтня 2010 року, ОСОБА_1 здійснив дострокове часткове погашення кредиту на суму 24800 доларів США.

У поданому Банком розрахунку заборгованості вказана сума зарахована на погашення кредиту двома платежами: 29.10.2010 року в розмірі 5000 доларів США та 02.11.2010 року в розмірі 19800 доларів США.

Крім того, з 22.11.2010 року по 19.01.2015 року ОСОБА_1 здійснив платежі на загальну суму 4827, 48 доларів США, які в розрахунку Банку зазначені як погашення тіла кредиту, відсотків, комісії та пені.

Усупереч наведеним вимогам закону Банк не здійснив відповідного коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення та подав суду розрахунок заборгованості без урахування визначених в додатку № 1 до додаткової угоди № 1 від 27.04.2010 року ануїтетних платежів.

Таким чином, колегія вважає, що ОСОБА_1 достроково частково погашено кредит на загальну суму 29627,48 доларів США станом на 20.05.2016 року включно ( позиція № 73 в додатку № 1 до додаткової угоди № 1 від 27.04.2010 року), виходячи з такого розрахунку: від сплачених ОСОБА_1 на погашення кредиту 29627,48 доларів США відняти 61 ануїтетний платіж по 446,40 доларів США на суму 27230,40 доларів США ( позиції 7-67) та відняти 6 повних ануїтетних платежів по 347,49 доларів США ( 29627,48 доларів США - 27230,40 доларів США=2397,08 доларів США: 347,49= 6, 89 платежів по 347,49 доларів США).

Виходячи з того, що в зв'язку з достроковим частковим поверненням кредиту, станом на 07.08.2015 року у відповідача не було заборгованості зі сплати ануїтетних платежів, колегія вважає, що вимога Банку від 07.08.2015 року про зміну умов договору і дострокове стягнення усієї суми кредиту була необґрунтованою і не відповідала вимогам закону.

Колегія не приймає до уваги доводи представника Банку про те, що дострокове часткове повернення кредиту ОСОБА_1 на суму 24800 доларів США наблизило час кінцевого погашення кредиту, а не звільнило його від сплати встановлених в додатковій угоді №1 ануїтетних платежів і давало Банку передбачене в п.п.3.6 Кредитного договору право на самостійний розподіл внесених позичальником грошових коштів на розподільчий рахунок згідно з черговістю, передбаченою в п. 3.5 цього договору або з іншою черговістю, встановленою на розсуд Банку, оскільки ОСОБА_1 внесено визначені додатковою угодою № 1 платежі наперед, а право на самостійний розподіл внесених позичальником грошових коштів на розподільчий рахунок згідно з п.п. 3.5 і 3.6 Кредитного договору виникає в разі несвоєчасного чи не в повному об'ємі виконання позичальником свого обов'язку щодо сплати мінімально необхідного платежу.

У зв'язку з наведеним колегія не приймає до уваги розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 335/2006-ф від 19.07.2006 року станом на 29.05.2015 року, який був зроблений Банком без урахування графіка погашення кредиту ануїтетними платежами, встановленими в додатковій угоді № 1, та дострокового часткового погашення ОСОБА_1 кредиту одним платежем на суму 24800 доларів США, у якому Банк безпідставно самостійно розподілив внесені позичальником грошові кошти на розподільчий рахунок згідно з черговістю, передбаченою в п. 3.5 Кредитного договору.

Крім того, Банком не було здійснено відповідного коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення, здійснено нарахування пені в іноземній валюті, що суперечить ст. 192, ч.1 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного конторою" від 19.02.1993 року № 15-93, чим звужено дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, його слабкої сторони-відповідача по справі.

Суд не звернув увагу на наведені обставини, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи і вимогам закону.

Крім того, згідно з вимогами п.п.4 ч.10 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" у випадку, якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, він може використати таке право лише у разі: якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

У порушення наведених норм Закону Банк надав споживачеві ОСОБА_1 строк на повернення кредиту в повному обсязі тривалістю три дні з дня одержання вимоги.

Колегією також приймається до уваги той факт, що в травні 2015 року було закрито філію Банку в м.Чортків, де постійно здійснював погашення кредиту ОСОБА_1, та змінено банківські транзитні рахунки, про що усупереч п. 8.4 Кредитного договору № 335/2006-ф від 19.07.2006 року не було повідомлено боржника у встановленому порядку в письмовій формі, що унеможливило виконання боржником свого обов'язку.

За змістом ч.4 ст. 612 та ч.1 ст. 613 ЦК України колегія вважає, що в даному випадку не настало прострочення боржника в зв'язку з неможливістю виконання ним зобов'язання внаслідок прострочення кредитора.

Установлення цієї обставини і належна оцінка її теж мали значення для правильного вирішення спору.

При вирішенні даного спору колегією приймаються до уваги положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, у яких наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної Асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, зокрема, передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні 11.07.2013 року в справі № 1-12/2013 дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування.

Таким чином, колегія вважає, що позов до ОСОБА_1 в частині про стягнення заборгованості за кредитним договором є передчасним, а висновки суду в частині задоволення цього позову не відповідають обставинам справи і вимогам закону, що відповідно до вимог ст. 309,ч.1, п.п.3,4 ЦПК України є підставою для зміни рішення: скасування його в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги стосовно встановлення з 15.11.2010 року за підписом начальника відділення № 7 філії ВАТ КБ "Надра" Тернопільського регіонального управління ОСОБА_9 нового графіку погашення кредиту з іншими відсотками колегія до уваги не приймає.

Відповідно до п. 8.3 Розділу 8 "Заключні положення" кредитного договору № 335/2006-ф від 19.07.2006 року усі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані сторонами, з обов'язковим посиланням на цей договір (а.с. 20).

27 квітня 2010 року сторонами була підписана додаткова угода № 1, якою встановлювалася щомісячна сума мінімально необхідного платежу відповідно до нового графіку. Сторони не укладали і не підписували інших додаткових угод після цього.

Надана ОСОБА_1 копія прикладу графіка погашення мікрокредиту від 15.11.2010 року не є офіційним документом, оскільки вказаний графік розроблений як приклад для здійснення подальшої роботи щодо можливої реструктуризації кредитного договору.

На підставі наведеного, ст.ст. 192,ч.1; 526, 530,ч.1; 533, 611, 612,ч.ч.1,4; 613,ч.1; 1049, 1050 ЦК України, ч.8, п.п.4 ч.10 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного конторою" від 19.02.1993 року № 15-93, Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної Асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року N 543, Рішеннями Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг) та від 11.07.2013 в справі № 1-12/2013 та, керуючись 307,ч.1,п.3; 309,ч.1, п.п.3,4; 313;314; 316; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 часткового задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду від 08 грудня 2015 року змінити.

У частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Надра" в стані припинення заборгованості за кредитним договором у сумі 18 797, 22 доларів США, що еквівалентно 395 648, 16 грн. та на користь держави судового збору в сумі 6 090 грн. рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько