Номер провадження: 22-ц/785/2875/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Драгомерецького М.М.

ОСОБА_2,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника позивача, КС «Кредитінвест» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Кредитінвест» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року за позовом Кредитної спілки «Кредитінвест» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

16 січня 2015 року Кредитна спілка «Кредитінвест» (далі КС «Кредитінвест») звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 07 травня 2013 року між КС «Кредитінвест» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 13024 грн. строком на 07 листопада 2013 року зі сплатою 27 відсотків за користування кредитом з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку. Одночасно в забезпечення зобовязань за кредитним договором між КС «Кредитінвест» та відповідачкою ОСОБА_5 був укладений договір поруки, за яким поручитель зобовязався відповідати перед кредитною спілкою солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. КС «Кредитінвест» виконала свої зобовязання в повному обсязі та надала кредит готівкою грошові кошти в розмірі 13024 грн. У порушення умов кредитного договору позичальник не виконує зобовязання за кредитним договором у звязку з чим кредитна спілка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2014 року стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 24 грудня 2013 року в розмірі 18011,08 грн., рішення суду було звернуто до виконання, але фактично було виконано 04 березня 2015 року зарахуванням коштів на рахунок кредитної спілки. Відповідно до п.4.1 кредитного договору відсотки за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Тому з 25 грудня 2013 року до дати фактичного виконання рішення були нараховані відсотки в розмірі 12540 грн. (4084,92 грн. х коефіцієнт 3,07). Згідно п. 10.6 договору коефіцієнт на рахований таким чином: курс купівлі долару США за гривню, встановлений АБ «Південний» на день розрахунку 04 березня 2014 року - 25,00 / курс купівлі долару США за гривню, встановлений АБ «Південний» видачі 07 травня 2013 року 8,14 = 3,07. Згідно з п. 9,2 договору за прострочення погашення відсотків нарахований штраф в розмірі 2508,14 грн. (12540,70 грн. х 20%). Загальна сума заборгованості становить 15048,84 грн. Кредитна спілка направила відповідачам вимогу про сплату нарахованих відсотків за користування кредитом, яка була отримана ними 12 березня 2015 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового повідомлення.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 525, 526, 554, 1049, 1054 ЦК України, КС «Кредитінвест» просила суд позов стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в розмірі 15048,84 грн., з яких: 12540,70 грн. за відсотками за користування кредитом, 2508,14 грн. штраф за прострочення погашення відсотків та стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с. 2-3).

Відповідачка ОСОБА_5 проти позову заперечувала і в своїх поясненнях зазначала, що за вимогами державного виконавця вона 25 лютого 2015 року сплатила 20114,54 грн. Постановою державного виконавця від 02 березня 2015 року виконавче провадження було закінчено. Тому вона повністю за боржника ОСОБА_4, місце проживання якого не відомо, виконала умови кредитного договору. Кредитна спілка незаконно розрахувала суму процентів з урахуванням коефіцієнта 3,07 оскільки згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2014 року дана формула не застосовувалась й п. 10.6 кредитного договору коефіцієнт може бути застосований лише до кредиту, а не до процентів за користування кредитом. Даний кредит споживчим, оскільки його метою є для уходу в рейс морякам. Тому в цілому вимоги кредитної спілки є несправедливими й спілка діє недобросовісно. З цих підстав відповідачка просила у позові відмовити (а.с. 45-46).

Рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову відмовлено (а.с. 72).

В апеляційній скарзі позивач, КС «Кредитінвест», просить рішення суду першої інстанції змінити й ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального і матеріального права.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_6 просить скаргу відхилити у звязку з безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача, КС «Кредитінвест», пояснення на апеляцію представника позивача, КС «Кредитінвест» - ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 травня 2013 року між КС «Кредитінвест» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 13024 грн. строком на 07 листопада 2013 року зі сплатою 27 відсотків за користування кредитом з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку (а.с. 4-7,8,9).

Одночасно в забезпечення зобовязань за кредитним договором між КС «Кредитінвест» та відповідачкою ОСОБА_5 був укладений договір поруки, за яким поручитель зобовязався відповідати перед кредитною спілкою солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором (а.с. 10-11).

КС «Кредитінвест» виконала свої зобовязання в повному обсязі та надала кредит готівкою грошові кошти в розмірі 13024 грн. У порушення умов кредитного договору позичальник не виконує зобовязання за кредитним договором у звязку з чим кредитна спілка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2014 року по цивільній справі №500/7714-ц за позовом КС «Кредитінвест» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено. Суд стягнув солідарно з відповідачів на користь кредитної спілки заборгованість за кредитним договором станом на 24 грудня 2013 року в розмірі 18011,08 грн., з яких: 13024 за кредитом, 2023,77 грн. за процентами, 2963,31 грн., рішення суду було звернуто до виконання (а.с. 47).

25 лютого 2015 року відповідачка ОСОБА_5 сплатила на розрахунковий рахунок ВДВС Ізмаїльського МУЮ 20114,54 грн. (а.с. 50). Постановою головного державного виконавця Коваленка В.П. від 02 березня 2015 року виконавче провадження №46123426 було закінчено (а.с. 49).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що поручителю ОСОБА_5 не було відомо про стягнення заборгованості за кредитним договором і коли їй стало відомо про наявність виконавчого провадження вона добросовісно виконала судове рішення 25 лютого 2015 року.

Однак, колегія суддів не може повністю погодиться з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачка ОСОБА_5 повністю виконала зобовязання за кредитним договором.

Згідно із ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору відсотки за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою) включно.

Отже, в порушення положень ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції не зясував належним чином обставини, які мають значення для вирішення спору, та на надав належної оцінки доказам.

Частиною 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів та доказів, наданих скаржником.

Аналізуючи зазначені норми права та умови кредитного договору, колегія суддів вважає, що кредитна спілка має право на стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом за період з 25 грудня 2013 року по 03 березня 2015 року та штрафу від прострочення зобовязання згідно із п. 9.2 кредитного договору.

У пункті 10.6 кредитного договору зазначено, що при поверненні (в тому числі достроковому) частини кредиту або всього кредиту та сплати відсотків розрахунки проводяться за формулою: ?2= ?1 х К, де ?1-це сума кредиту на день отримання. ?2- сума кредиту на день розрахунку К-коефіцієнт інфляції, який визначається формулою: R=S2:S1, де S1- курс купівлі долару США за гривню встановлений АБ «Південний» МФО 32809 на день видачі кредиту, S2 - курс купівлі долару США за гривню, встановлений АБ «Південний», МФО 32809 на день розрахунку.

У пунктах 17, 22 та 23 частини 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника;

споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

В Рішенні від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі 31-26/2011 за конституційним зверненням ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22. 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положень пунктів 22. 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і виконання такого договору.

У постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-80цс12, викладена така правова позиція, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України: «аналіз ч. 1 ст. 203 ЦК України та ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Оскільки у спірному договорі плата за обслуговування кредиту та за його дострокове погашення визначена за формулою зі змінними величинами, то такі умови суперечать як положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів, згідно з яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму, де розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту на весь період дії договору дорівнює нулю».

Зясовуючи положення ст. ст. 1, 11, 18 Закону України «Про захист споживачів» та вказані висновки Конституційного Суду України й Верховного Суду України, колегія суддів вважає, що кредит був виданий відповідачу ОСОБА_8 для особистих потреб моряка для уходу в море (п.2.1 договору), тому кредитний договір є споживчим й вказані умови кредитного договору, передбачені п. 10.6, у даному випадку можливо визнати нікчемними.

За таких обставин, виконуючи повноваження апеляційного суду, колегія суддів дійшла до висновку про те, що позичальник, відповідач ОСОБА_4, та поручитель, відповідача ОСОБА_5, не виконали взяті на себе зобовязання за кредитним договором та договором поруки в сумі, строки та на умовах, що передбачені вказаним договором. Тому права позивача були порушені і у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 4901,90 грн., з яких: 4084,92 грн. проценти за користування кредитом за період з 25 грудня 2013 року по 03 березня 2015 року та 816,98 штраф від суми простроченого зобовязання (4084,90 грн. х20%:100%).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі немає.

Отже, помилкове застосування судом першої інстанції положень ст.ст. 598, 599 ЦК України у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 390 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

При подачі позовної заяви позивач документально підтвердив сплату судового збору в сумі 243,60 грн., при подачі апеляційної скарги судовий збір в сумі 267,96 грн. грн., загальна сума судового збору становить 511,56 грн. Тому у відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь кредитної спілки необхідно присудити суму судового збору в розмірі 255,78 грн. в рівних частках у звязку з частковим задоволення позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Кредитінвест» задовольнити частково, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року змінити й ухвали нове рішення.

Позов Кредитної спілки «Кредитінвест» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, останнє зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ідентифікаційний код: НОМЕР_2, останнє зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Кредитної спілки «Кредитінвест», , місцезнаходження: 65031, м. Одеса, вул. Проценка, 23/4, заборгованість за кредитним договором № від 07 травня 2013 року в розмірі 4901,90 грн., з яких: 4084,92 грн. проценти за користування кредитом за період з 25 грудня 2013 року по 03 березня 2015 року та 816,98 штраф від суми простроченого зобовязання.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, останнє зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ідентифікаційний код: НОМЕР_2, останнє зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Кредитної спілки «Кредитінвест», , місцезнаходження: 65031, м. Одеса, вул. Проценка, 23/4, витрати по сплаті судового збору в сумі 255,78 грн. в рівних частках.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

ОСОБА_9

ОСОБА_2