Справа № 548/443/16-ц
Провадження №2/548/314/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.04.2016 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Коновод О.В.,
за участю секретаря Вовк М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Свої вимоги мотивувала тим, що 12 лютого 2014 року вона вступила до реєстрованого шлюбу з відповідачем, ОСОБА_2 Реєстрація шлюбу була проведена у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області, свідоцтво про шлюб серія І - КЕ № 114562, видане у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського РУЮ у Полтавській області 12 лютого 2014 року і зроблено відповідний актовий запис за № 4.
Дошлюбне прізвище позивачки - АНТОНЮК, після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище чоловіка - ЛИСЕНКО.
До шлюбу сторони вступили вперше.
Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дочку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження серія І - КЕ № 195315, видане у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області 15 квітня 2014 року і зроблено відповідний актовий запис за № 49.
Спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що в сім'ї почали виникати сварки, вони перестали розуміти одне одного, між ними склалися негативні стосунки. Кожний із сторін має свої погляди на життя.
Однією сім'єю сторони проживали до початку березня місяця 2016 року, коли позивачка змушена була із дочкою переїхати проживати в будинок своїх батьків в м. Хорол, де й проживає по даний час. Між сторонами припинені шлюбні відносини, загальне господарство не ведеться, проживають за вищевказаними адресами в різних будинках.
Малолітня дочка ВІКТОРІЯ проживає і буде проживати із позивачкою і знаходиться на повному її утриманні і вихованні. Батько ВІКТОРІЇ не надає, в добровільному порядку, матеріальну допомогу на утримання своєї дочки.
Позивачка вважає, що за таких обставин збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, сім'я розпалась, сторони не проживають разом, а тому поновлення подружнього життя виключається. Шлюб необхідно розірвати.
Прізвище після розірвання шлюбу позивачка просила залишити - ЛИСЕНКО.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась хоча вчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, але в письмовій заяві до суду свій позов підтримала повністю і прохала розглядати справу без її участі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру.
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року N 11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Позивачка ОСОБА_1 скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
З приводу витрат пов"язаних із зверненням до відділу ДРАЦС реєстраційної служби із рішенням суду про розірвання шлюбу, позивачці належить відмовити , оскільки відповідно до постанови ПВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 15, 88, 110, 118, 119, 120, 127, 129, 157, 159, 169, 197, 198, 222 , 224-226 Цивільного процесуального кодексу України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити частково .
Шлюб укладений між ЛИСЕНКО (дошлюбне прізвище АНТОНЮК) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою і жителькою м. Хорол, вул. Партизанська, буд. № 52, Полтавської області, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем і жителем ІНФОРМАЦІЯ_5, дата і місце реєстрації шлюбу - 12 лютого 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області, по актовому запису за № 4 - розірвати.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: