АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 669/92/16-ц
Провадження № 22-ц/792/750/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді П'єнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Лапко Ю.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства страхова компанія «Мир» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ СК «Мир» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди. В обґрунтування якого зазначалось, що 7 вересня 2015 року між ним та ПАТ «Страхова компанія «Мир» був укладений договір добровільного страхування від нещасного випадку № НВ 00758, на виконання п. 2.6 якого він цього ж дня сплатив відповідачу страховий платіж в сумі 31000 грн. Зазначав, що в жовтні 2015 року на адресу ПАТ «Страхова компанія «Мир» надіслав лист з вимогою розірвати вищевказаний договір та повернути кошти, в зв'язку з тим, що договір укладений з порушенням вимог чинного законодавства. На підставі додаткової угоди від 12 листопада 2015 року до договору добровільного страхування від нещасного випадку № НВ 00758 від 17 вересня 2015 року даний договір визнаний таким, що не набув чинності в зв'язку з порушенням вимог п. п. 6.2, 7.1.8 договору та передбачено повернення страхового платежу в сумі 31000 грн. протягом 15 робочих днів. Вказує, що станом на 15 грудня 2015 року на його рахунок в банку від ПАТ «Страхова компанія «Мир» надійшли кошти в сумі 30845 грн., однак недоплата складає 155 грн., що являється порушенням вимог ст. 1212 ЦК України. Крім того, позивач зазначає, що ПАТ «Страхова компанія «Мир» жодних зобов'язань перед ним не понесла, тому суму сплачених ним коштів можна вважати позикою, а відтак, в силу ст. ст. 536, 625, 1048, 1212 ЦК України, відповідач має нести відповідальність за безпідставне користування його грошовими коштами протягом 89 днів за період з 17 вересня 2015 року по 15 грудня 2015 року. Посилається на те, що 23 грудня 2015 року на адресу відповідача ним було відправлено лист з вимогою відшкодувати неповернуту суму коштів, сплатити проценти та втрати від інфляції, однак вказане звернення залишилося без виконання. А тому, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі року ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, допустивши його до негайного виконання. Вказує, що договір добровільного страхування від нещасного випадку не міг бути укладений з особою, яка досягла 60-річного віку, а також, яка є інвалідом 1 чи 2 групи. При ухваленні рішення судом не враховано, що укладаючи додаткову угоду, ПАТ СК «Мир» визнало факт недобросовісного підходу до укладення договору та, як наслідок, відсутність у позивача можливості ознайомлення з умовами договору на етапі його підготовки та підписання. Апелянт вважає, що оскільки договір добровільного страхування від нещасного випадку не набрав чинності, то відповідач користувався сплаченими коштами безпідставно.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про день і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 17 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Мир» було укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку №НВ00758 (а.с. 8-9).

На виконання п. 2.6 договору, позивачем було сплачено на рахунок відповідача страховий платіж (страхову премію) в розмірі 31000 грн. (а.с. 18)

24 жовтня 2015 року позивач направив на адресу ПАТ «Страхова компанія «Мир»

заяву про розірвання укладеного договору добровільного страхування від нещасного випадку та повернення коштів (а.с. 10-11, 17).

12.11.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору добровільного страхування від нещасного випадку №НВ00758 від 17.09.2015 року. За умовами якої встановлено, що договір добровільного страхування від нещасного випадку вважається таким, що не набув чинності у зв'язку з порушенням п. 6.2 та п. 7.1.8 договору (п. 1), а страховий платіж, сплачений страхувальником, у розмірі 31000 грн. підлягає поверненню протягом 15 робочих днів з моменту отримання страховиком підписаного страхувальником примірника додаткової угоди (а.с. 13).

20.11.2015 року страховиком отримано погоджений та підписаний ОСОБА_1 примірник додаткової угоди (а.с. 17).

14 грудня 2015 року платіжним дорученням №229 ПАТ «Страхова компанія «Мир» на особистий рахунок позивача було перераховано 31000 грн. (а.с. 27).

В свою чергу, позивач, посилаючись на неповне виконання відповідачем договірних зобов'язань в частині недоплати коштів в розмірі 155 грн. , не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних ним обставин. А тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Надана позивачем виписка ПАТ КБ «Приватбанк» по картковому рахунку НОМЕР_1 свідчить лише про зарахування кінцевої суми платежу, при цьому позивач не надав суду достовірних доказів про те, що комісія за обслуговування його карткового рахунку банком не стягується (а.с. 14). А тому, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач особисто надав відповідачеві номер особового рахунку для перерахування коштів і лише йому були відомі клієнтські умови користування вказаним рахунком.

Крім того, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги посилання позивача на те, що сума сплачених ним коштів страховику можна вважати позикою, а тому, він має право на нарахування процентів за користування його коштами у відповідності до ст. 536, 1048 ЦК України. Оскільки судом встановлено наявність між сторонами інших правовідносин, які випливають з договору добровільного страхування від нещасного випадку, який набув чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу (ст. 983 ЦК України) та додаткової угоди до нього.

А тому, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ, суми інфляційних втрат та 3% річних і, відповідно, моральної шкоди.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо відсутності добровільного прийняття пропозиції на укладення договору добровільного страхування від нещасного випадку, оскільки позивачем добровільно було сплачено на рахунок відповідача страховий платіж (страхову премію), що свідчить про волевиявлення страхувальника на укладення такого правочину.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неможливість позивача ознайомитись з умовами договору на стадії його підготовки та підписання, оскільки п. 9.1.3 договору добровільного страхування визначено, що страхувальник ознайомлений з правилами страхування, п. 3 додаткової угоди передбачено, що додаткова угода складена при повному розумінні сторонами її слів і значень, про що сторони посвідчили своїми підписами.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча/підпис/ І.В.Пєнта

Судді:/підписи/ О.І.Талалай

А.П.Корніюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Давидюк О.І. Провадження № 22-ц/792/750/16

Доповідач -П'єнта І.В. Категорія №25