Справа № 140/147/15-ц
№4-с/140/2/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2016 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі голову судді Науменко С.М., при секретарі Буназів К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Немирові скаргу ОСОБА_1 до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся до суду із скаргою на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень, мотивуючи тим, що ухвалою Немирівського районного суду від 03.12.2015 року у справі №140/344/15-ц (8/140/4/15) залишено без розгляду заяву Головного управління Держземагенства (Держгеокадастру) у Вінницькій області про перегляд рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 08.08.2013 року в цивільній справі №2/140/578/13 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, Боблівської сілсьської ради Немирівського району, третьої особи Немирівська районна державна адміністрація Вінницької області, Виробничий сільськогосподарський кооператив «Зоря» с. Боблів Немирівського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Зазначена ухвала набрала законної сили 08.12.2015 року.

14.12.2015 року до Немирівського районного суду подана заява представника заявника про відновлення провадження у цивільній справі № 4-с/140/2/15 за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області.

Судовий розгляд справи № 4-с/140/2/15 призначено на 19.01.2016 року.

12.02.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 було подано заперечення на дану скаргу.

ОСОБА_1 вважає доводи державного виконавця необгрунтованими, що полягає у наступному.

У запереченнях державний виконавець посилається на листи Головного управління Держземагенства у Вінницькій області (далі - Головне управління) від 28 серпня, 09. 22 та 24 вересня 2014 року, від 01.10.2014 року, в яких останні зазначають що порядок набуття земельної ділянки у власність здійснюється у відповідності до вимог ст. 118 ЗК України і що ОСОБА_1 не звертався до Головного управління із клопотанням про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Проте, в ході виконавчого провадження державному виконавцю та начальнику відділу примусового виконання рішень, ОСОБА_3, представником стягувача неодноразово надавались докази того, що надана боржником інформація не відповідає дійсності та є недостовірною, що викладені у клопотаннях №146 та №147 від 22.09.2014 року, та скарзі від 29.09.2014 року.

Разом з тим, у матеріалах виконавчого провадження наявні докази, що 05.12.2013 року,

31.03.2014року та 16.05.2014 року ОСОБА_1 звертався до Головного управління з клопотанням щодо надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 5,00 в ум. кад. га на території Боблівської сільської ради, додавши копію паспорта, ідентифікаційного номера, копію рішення суду та викопіювання земель сільської ради.

На що отримав відповіді Головного управління від 28.02.2014 року та 29.04.2014 року про неможливий позитивний розгляд клопотання у зв'язку із порушенням раціональної організації території та перебуванні земельної ділянки у користуванні іншої особи.

В матеріалах виконавчого провадження наявні також звернення ОСОБА_1 від 25 березня, 16 травня та 17 червня 2014 року до Відділу Держземагенства у Немирівському районі та від 27.08.2014 року - до Головного управління щодо надання викопіювання з кадастрового плану Боблівської сільської ради, без якого ОСОБА_1 не міг звернутись до Головного управління з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Державному виконавцю було також відомо, що лише 01.10.2014 року ОСОБА_1 отримав належним чином засвідчені підписами голови сільської ради та начальником Відділу Держземагенства у Немирівському районі викопіювання Боблівської сільської ради на земельні ділянки площею по 2,5 в ум. кад. га кожна і 02.10.2014 року він звернувся до Головного управління із клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 5,0 в ум. кал. га на території Боблівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності, яке боржник відмовився прийняти.

02.10.2014 року начальнику Відділу ОСОБА_3 хтя відома і підтвердження факту ухилення Головного Управління від виконання рішення суду була надіслана копія скарги ОСОБА_1 на протиправні дії начальника юридичного відділу Головного управління ОСОБА_4 та копія вищезазначеного клопотання.

15.12.2014 року на ім'я ОСОБА_5 начальника Головного управління Держземагенства у Вінницькій області була надіслана заява ОСОБА_1 про надання відповіді за наслідками розгляду його клопотання від 02.10.2014 року.

Одночасно копія цієї заяви була скерована, зокрема, і на ім'я ОСОБА_3 начальника відділу примусового виконання рішень ДВС. яку отримано 18.12.2014 року.

Проте, відповіді наі вищезазначену заяву від 15.12.2014 року Головного управління

Держземагенства у Вінницькій області від 14.01.2015 року та Держземагенства України від

26.01.2015року ОСОБА_1 отримав 30.01.2015 року і 03.02.2015 року відповідно, тобто вже після винесення постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, починаючи з 05.12.2013 року по 15.12.2014 року Головним управлінням були одержані відповідні клопотання ОСОБА_1 і боржнику було відомо про наявність вищезазначених клопотань і ним свідомо не виконувалось рішення суду ні в добровільному, ні в примусовому порядку, а державний виконавець не вчинила жодних заходів для перевірки наданої боржником інформації та не вчинила жодних виконавчих дій спрямованих на примусове виконання рішення суду, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження».

Постанови про відкладення виконавчого провадження від 28.08.2014 року, 10.09.2014 року та 24.09.2014 року були винесені державним виконавцем на підставі листів Головного управління від 28.08.2014 року, від 09.09.2014 року та від 22.09.2014 року.

Разом з тим, на вимогу стягувача №147 від 22.09.2014 року державним виконавцем за весь час виконавчого провадження не витребувано від боржника відомостей про вільні земельні ділянки, які не надані у власність та користування, що розташовані на території Боблівської сільської ради, чим порушено п. 3 ч.2 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»,

відповідно до якої державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ , організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі, конфіденційну.

Окрім того, Постанови державного виконавця від 28.08.2014 року та від 24.09.2014 року про відкладення виконавчих дій були оскаржені представником стягувача в установленому, законом порядку (Ухвала Немирівського районного суду від 13.11.2014 року по справі №140/2762/14-ц, Ухвала Немирівського районного суду від 24.11.2014 року по справі №140/283 7/14-ц, Ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 03.02.2015 року справа №140/2837/14-ц). Однак державним виконавцем виконавче провадження не було зупинено, що суперечить вимогам п. 5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи) уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Натомість, 02.10. 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із зверненням начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС - ОСОБА_3 до Немирівського районного суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду у справі № 140/1594/13-ц (Ухвала Немирівського районного суду від 14.11.2014 року справа № 140/2010/14-ц.

25.11.2014 року представником стягувача були направлені заяви на ім'я ОСОБА_3 начальника відділу Примусового виконання рішень та на ім'я ОСОБА_2 державного виконавця про поновлення виконавчого провадження у зв'язку із набранням 20.11.2014 року законної сили Ухвалою Немирівського районного суду від 14.11.2014 року справа №140/2010/14-ц.

Зазначені заяви останні отримали 27.11.2014 року.

Однак лише 08.12.2014 року державним виконавцем винесена постанова про поновлення виконавчого провадження, чим порушено ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої після усунення обставин,які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобовязанний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача.

Крім того, відповідно до п. 8 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 36 цього Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Державний виконавець Мельник Т.П. не дивлячись на ряд листів, які були спрямовані стягувачем та боржником, не звернулась до суду із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення, що могло б сприяти виконанню рішення.

Таким чином, державним виконавцем закінчено виконавче провадження, тоді як рішення суду, яке є обов'язковим для виконання (в силу ч. 1 ст. 14 ЩІК України), не виконано, не вжито усіх передбачених та можливих виконавчих дій для його виконання, оскільки завдання ДВС полягає не тільки у перевірці виконання рішення суду боржником, але й у здійсненні інших заходів примусового виконання рішення суду.

Поза увагою державного виконавця залишилось те, що рішенням Немирівського районного суду від 08.08.2013 року зобов'язано Головне управління Держземагенства у Вінницькій області та виконавчий комітет Боблівської сільської ради Немирівського району Вінницької області виділити ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) розміром 5,00 в ум. кад. гектарах із земель державної власності на території Боблівської сільської ради та здійснити державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Тобто виконання рішення суду не залежить лише від особи боржника по даному виконавчому провадженню, а ще й від Боблівської сільської ради та територіального відділу Держгеокадастру.

Тому відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, Висновок держ виконавця про можливість закриття провадження на підставі п. 11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є передчасним і помилковим, оскільки належне виконання рішення не відбулося.

Враховуючи те, що боржником є юридична особа, яка не ліквідована, висновок державного виконавця про неможливість виконати рішення без участі боржника також є помилковим.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ОСОБА_1, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду. Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

У своїй діяльності державний виконавець керується виключно законами України, в тому числі і Законом України «Про виконавче провадження». Згідно п. 3.17. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження,: повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Однак, у постанові про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2014 року не зазначено про результати виконання та наслідки завершення відповідного виконавчого провадження, а тільки посилання на норми Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, у запереченні на скаргу державний виконавець зазначає, що 08.12.2014 року Головному управлінню Держземагенства у Вінницькій області надіслано вимогу державного виконавця виконати рішення суду в строк до 15.12.2014 року, а 17.12.2014 року та 24.12.2014 року на боржника накладено штрафи за невиконання рішення суду. А також те, що 25.12.2014 року на адресу Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області направлено повідомлення про кримінальне правопорушення посадовими особами Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, який отримав зазначений лист

27.12.2014року.

При цьому доказів про направлення Головному управлінню та Вінницькому міському відділу УМВС України у Вінницькій області вищезазначених документів державним виконавцем не надано.

Разом з тим, представник стягувача отримав лист Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області від 30.01.2015 року та лист Прокуратури м. Вінниці від

06.03.2015року щодо недоцільності проведення перевірки по факту кримінального правопорушення посадовими особами Головного управління Держземагенства у Вінницькій області на підставі заяви ОСОБА_1

Тому факт подання державним виконавцем до Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області повідомлення про кримінальне правопорушення посадовими особами Головного управління Держземагенства у Вінницькій області є не доведеним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 скаргу підтримує в повному обсязі просить її задовольнити.

В судовому засіданні представник Головного управління Держземагенства у Вінницькій області ОСОБА_2, скаргу не визнає просить відмовити в її задоволені.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги та проаналізувавши наведені в цій скарзі доводи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення. В ході судового засідання було встановлено, що державним виконавцем, на думку суду, було вжито всі заходи щодо виконання вищезазначеного рішення Немирівського районного суду, однак в наданий державним виконавцем строк, рішення суду боржником не було виконано. Відповідно до вимог ст.ст. 75,89 ЗУ «Про виконавче провадження» на боржника було двічі накладено штраф, а також було 25.12.2014 року внесено подання правоохоронним органам для притягнення боржника до кримінальної відповідальності згідно із законом за невиконання рішення суду, після чого виконавче провадження по справі було закінчено.

На підставі викладеного, на думку суду, державним виконавцем було вжито всіх передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів для примусового виконання рішення суду, а тому відсутні підстави для скасування постанови державного виконавця про від 30.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_1 до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Немирівського

районного суду: ОСОБА_7