Справа № 126/1979/15-ц Провадження № 22-ц/772/1439/2016Головуючий в суді першої інстанції Рудь О. Г.
Категорія 39Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого: Рибчинського В.П.,

суддів: Іванюка М.В., Кучевського П.В.,

за участю секретаря: Топольської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу з доповненням ОСОБА_2 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та поділ спадкового майна, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності та поділ спадкового майна, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4. Спадкоємцями майна після померлого батька є він та його рідна сестра - ОСОБА_3. Спадкове майно складається з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 1.5409 га. Його сестра прийняла все майно, яке залишилось після смерті батька. Вважає, що він як інвалід 2 групи має право на обов'язкову частку у спадковому майні, а просить скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане 12.05.2014 року на ім'я ОСОБА_3 та перерозподілити спадкове майно, визнавши за ним право власності на 1/2 частину будинку та 1/2 частину земельної ділянки.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2, як за спадкоємцем на обов'язкову частку, право власності на ? земельної ділянки розміром 1,5409 га, що розташована на території Війтівської сільської ради та належала покійному ОСОБА_4 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.05.2014 року реєстр № 346 в частині права власності ОСОБА_5 на ? земельної ділянки розміром 1,5409 га, що розташована на території Війтівської сільської ради та належала покійному ОСОБА_4 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з доповненням, в якій просить рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим виконавчим комітетом Війтівської сільської ради Бершадського району.

Відповідно до довідки № 50 від 10 лютого 2014 року Війтівської сільської ради спадкоємцями до майна покійного ОСОБА_4 є його син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3.

12 лютого 2014 року спадкоємець ОСОБА_3 звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

06 червня 1995 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповідав все належне йому майно своїй дочці ОСОБА_3 Заповіт посвідчено нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори.

Відповідно до спадкової справи № 11/2014 до майна покійного ОСОБА_4, спадкоємець ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Нотаріусом вжито заходів та направлено листи-повідомлення № 26/02-14 від 14.02.2014 року та № 65/02-14 від 07.03.2014 року спадкоємцю ОСОБА_2 про початок процедури оформлення спадкового майна.

12.05.2014 року приватним нотаріусом видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 1.5409 га., що розташована на території Війтівської сільської ради та належала покійному ОСОБА_4

Рішенням Бершадського районного суду від 08.12.2014 року ОСОБА_2 продовжено строк подання заяви про отримання спадщини.

23.04.2015 року спадкоємець ОСОБА_2 звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадкового майна.

Нотаріусом надано роз'яснення ОСОБА_2 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вже видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_3 та рекомендовано звернутись до суду для вирішення вказаного питання (лист від 12.05.2014 року № 66/02-14).

Також встановлено, що відповідно до договору дарування від 20 травня 1998 року ОСОБА_4 подарував будинок розташований в АДРЕСА_1 своїй онуці ОСОБА_6.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, виходив з того, що на момент смерті ОСОБА_4 його син ОСОБА_2 являвся інвалідом 2 групи, а тому має право на обов'язкову частку спадкового майна, зокрема на ? земельної ділянки розміром 1,5409 га. Оскільки, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.05.2014 року на ім'я ОСОБА_3 не була врахована обов'язкова частка спадкоємця ОСОБА_2, тому свідоцтво в цій частині підлягає скасуванню.

З таким висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду Вінницької області погоджується з огляду на наступне:

Відповідно до ст.ст. 1216 та 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що 06 червня 1995 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповідав все належне йому майно своїй дочці ОСОБА_3 Заповіт посвідчено нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори.

До об'єму спадкового майна входить земельна ділянка розміром 1,5409 га, що розташована на території Війтівської сільської ради.

Доводи апелянта про те, що до спадкового майна, яке підлягає поділу, входить ще й будинок, що розташований в АДРЕСА_1, оскільки договір дарування, відповідно до якого даний будинок був відчужений на користь ОСОБА_6, є фіктивним не заслуговують на увагу, так як зазначений договір ніким не оскаржувався, підстав вважати даний договір недійсним немає, а тому включення даного будинку до об'єму спадкового майна померлого є безпідставним.

Також не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 щодо визнання за ним права власності на ? частку земельної ділянки, оскільки за заповітом ОСОБА_4 залишив все належне йому майно дочці ОСОБА_3.

При цьому суд першої інстанції вірно визначив обов'язкову частку за ОСОБА_2 в розмірі ? частки спадкового майна, зокрема земельної ділянки розміром 1,5409 га, оскільки останній є інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № 205568 від 25.05.2008 року, непрацездатною особою, а тому відповідно до ст. 1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту має право на половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкову частку).

Також колегія суддів апеляційного суду Вінницької області не приймає до уваги заповіт на ім'я ОСОБА_2, відповідно до якого ОСОБА_4 заповідає все належне йому майно своєму синові ОСОБА_2, оскільки даний заповіт не посвідчений належним чином. Крім того, ОСОБА_2 зазначений заповіт під час розгляду позовної заяви не надавав, а відтак не був предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.П.Рибчинський

Судді: М.В. Іванюк

П.В. Кучевський