Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: О.С. Малько, З.М. Максимчук, С.С.Шимківа,

секретар судового засідання: І.С. Пиляй,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу голови Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду від 12 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 12 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено повністю: визнано за ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі голова Рівненської міської ради вказує,що відповідно до ст.331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно, після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, і якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

На час укладення сторонами 04 липня 2014 року договору про фінансування будівництва правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися Законом України "Про інвестиційну діяльність" від 18 вересня 1991 року,однак ні цим законом,ні ст.331 Цивільного кодексу України не передбачено виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення.

Зазначає, що згідно вимог ст.ст. 328, 329, 331 ЦК України, особа (фізична або юридична), яка набула право на майно від іншої особи, є власником новоствореного нерухомого майна як об'єкта цивільного обороту лише у разі, коли їй було передано прийняте до експлуатації в порядку, визначеному законодавством, новостворене нерухоме майно, а у разі необхідності його реєстрації також майно, яке зареєстроване за цією особою як нерухоме майно. В іншому випадку особа може передати іншій особі лише матеріали, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У відповідача відсутня первинна реєстрація нерухомого майна (споруди) за ним.

Вказує, що відповідно до ст.ст.25,26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільської, селищної, міської ради на території якої знаходяться спірні об'єкти нерухомості, належить розпорядження земельними ділянками комунальної власності.

Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у м. Рівному, земельна ділянка на вул. Дубенській, 113 в м. Рівне не перебуває ні у власності, ні в користуванні сторін по справі.

Оформлення права власності на об'єкт нерухомості всупереч вимогам закону, зокрема, стосовно порядку будівництва та прийняття об'єкта в експлуатацію прямо суперечить інтересам держави у сфері державного архітектурно-будівельного контролю, здійснення якого покладено на органи ДАБК України.

Просить скасувати рішення Рівненського міського суду від 12 грудня 2014 року та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

При вирішенні спору суд виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання укладеного між сторонами інвестиційного договору , чим порушує права позивача як інвестора,а відтак позовні вимоги щодо визнання права власності на квартиру як на новостворене майно визнав обгрунтованими з покликанням на ст.ст.331, 392 ,526,629 Цивільного кодексу України.

Такі висновки суду не відповідають вимогам закону та встановленим у справі обставинам.

Згідно ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 08 червня 2000 року відповідач по справі ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 (продавець) майстерню по дрібному ремонту автомобілів та кафе за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 252,3 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 748 кв.м. (а.с.7)

На підставі п.1.5. рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради "Про вилучення та надання земельних ділянок" №65 від 09 липня 1996 року ОСОБА_3 була надана в постійне користування земельна ділянка площею 513 кв.м. із цільовим призначенням - для обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Дубенська,113, згідно договору купівлі-продажу від 21 травня 1996 року №1-625 (а.с.33-35).

6 листопада 2014 року ОСОБА_3 у нотаріально посвідченій заяві вказував, що він не заперечує щодо реконструкції ОСОБА_2 нежитлової будівлі в малоповерховий багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2, на земельній ділянці площею 513 кв.м.(а.с.6).

04 липня 2014 року між ОСОБА_2 (забудовник) і ОСОБА_1 (інвестор) було укладено інвестиційний договір будівництва об'єкта нерухомості, предметом якого є участь сторін у будівництві будинку з отриманням у пайову власність сторін відповідної житлової квартири у будинку на умовах і в порядку, передбачених договором, а саме: житлова квартира за номером АДРЕСА_1 з розрахунковою площею 41,9 кв.м. (а.с.20-23).

Пунктом 2.4.2 інвестиційного договору передбачено, що протягом трьох робочих днів після завершення будівництва і введення будинку в експлуатацію, забудовник передає інвесторові об'єкт інвестування за актом приймання-передачі, на підставі якого інвестор спільно із забудовником оформляє право загальної пайової власності на об'єкт інвестування у встановленому законодавством порядку.

В матеріалах справи відсутні докази щодо правомірності проведення реконструкції придбаної ОСОБА_2 нерухомості з нежитлової в багатоквартирний житловий будинок , а відповідно до положень ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту , або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Будинок, в якому розташована спірна квартира, в експлуатацію в установленому законом порядку не прийнято,у відповідача ОСОБА_2 право власності на цей будинок не виникло, а тому у суду не було підстав для визнання за позивачем права власності на цю квартиру.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу голови Рівненської міської ради задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 12 грудня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської міської ради 921 гривню 80 коп. (дев"ятсот двадцять одну гривню і вісімдесят копійок) судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: О.С. Малько З.М. Максимчук С.С.Шимків