31.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/7137/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Федченко В.М.

при секретарі Бунакової С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Християнська фортеця», третя особа: реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном, -

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила скасувати запис про обтяження у вигляді іпотеки та заборони на нерухоме майно на домоволодіння номер 18, що розташоване по вулиці Комсомольській у м. Дніпропетровську (номер запису про обтяження: 4637780). Свій позов мотивували тим, що їй на праві особистої приватної власності належить домоволодіння номер 18, що знаходиться по вулиці Комсомольській в м. Дніпропетровську, Дніпропетровської області, набуте у спадок після померлої 15 березня 2013 року насильницькою смертю гр. ОСОБА_2.

24.12.2007 року гр. ОСОБА_2. подарувала домоволодіння номер 18 по вулиці Комсомольській у м. Дніпропетровську, Дніпропетровської області гр. ОСОБА_3. Зазначений Договір дарування був посвідчений ОСОБА_4 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 24 грудня 2004 року за реєстровим номером 7727.

ОСОБА_2 постійно мешкала в зазначеному домоволодінні, нікуди не висилялась, продовжувала сплачувати всі комунальні послуги і утримувати будинок. Через деякий час почала отримувати на свою поштову адресу повідомлення, з яких стало відомо, що ОСОБА_3 заклав домоволодіння номер 18, що знаходиться по вулиці Комсомольській у м. Дніпропетровську, шляхом укладення договору іпотеки з Кредитною спілкою "Християнська фортеця" від 31.01.2007 року, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу.

В зв'язку з вищезазначеними подіями ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про визнання зазначеного договору дарування домоволодіння недійсним.

21 січня 2008 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська виніс рішення про визнання договору дарування домоволодіння номер 18 по вулиці Комсомольській у м. Дніпропетровську, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 24 грудня 2004 року за реєстровим номером 7727 недійсним, яке набрало чинності 06.03.2008 року.

Про винесене судом рішення, щодо повернення права власності ОСОБА_2 на зазначене домоволодіння, що також становить предмет заборони за договором іпотеки між ОСОБА_3В та Кредитною спілкою "Християнська фортеця" від 31.01.2007 року, остання була повідомлена майже одразу в тому ж році.

Але від вказаної юридичної особи не було надано жодної відповіді та не було вчинено жодних дій, щодо юридичного врегулювання цієї ситуації.

Далі, при зверненні ОСОБА_2 до КП "Міжміське бюро технічної інвентаризації" у Дніпропетровській області, яке на той момент відповідно до Закону являлось органом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, отримала відмову в цій реєстрації.

Причиною відмови стала наявність заборони на це майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, накладеної в зв'язку з укладенням зазначеного договору іпотеки між ОСОБА_6 та Кредитною спілкою "Християнська Фортеця".

ОСОБА_3 на в даний час знаходиться в місцях позбавлення волі за умисне вбивство ОСОБА_2

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт на все належне їй майно на ім'я позивачки, посвідчений ОСОБА_7. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 23 червня 2009 року за реєстровим номером 1121.

Після смерті гр. ОСОБА_2, 02 квітня 2013 року вона звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, який на підставі її заяви про прийняття спадщини за заповітом відкрив спадкову справу № 2/2013. На вимогу нотаріуса ОСОБА_8 позивачкою, були подані всі необхідні документи для прийняття спадщини після померлої, в тому числі і документи на майно, що належало ОСОБА_2 на день її смерті, а саме документи, що підтверджували право власності ОСОБА_2 на домоволодіння номер 18 по вулиці Комсомольській у м. Дніпропетровську. Із поданих документів для підтвердження права власності померлої на зазначене домоволодіння слідує наступне. Домоволодіння, про яке йдеться, перейшло до ОСОБА_2 у спадок на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29 березня 1989 року за реєстровим номером 1-1570, зареєстрованого у Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 17.04.1989 року, реєстрова книга №3, реєстровий № 2., на підставі чого вона стала власником.

11 лютого 2014 року позивачка, як спадкоємець померлої, звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_8 із заявою про видачу мені Свідоцтва про прав на спадщину за заповітом на домоволодіння № 18 по вулиці Комсомольській, що знаходиться у м. Дніпропетровську.

В звязку з вчиненням нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину та через неможливість, згідно із законодавством, здійснювати реєстрацію на померлого, нотаріусом ОСОБА_8, на письмову вимогу позивачки, було прийнято рішення про проведення скасування державної реєстрації права власності на ім'я ОСОБА_3 з метою подальшої реєстрації права власності на ім'я позивачки.

Позивачці 11 лютого 2014 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння № 18 по вулиці Комсомольській у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстровим номером 53, та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.02.2014 за номером витягу: 17641841, згідно всім вимогам діючого законодавства.

Ніяких юридичних та суспільних відносин з гр. ОСОБА_9 не мала і не має.

З 06 березня 2008 року, згідно винесеного рішення, гр. ОСОБА_3 фактично та юридично не є власником домоволодіння № 18, яке було взято як засіб забезпечення основного зобовязання, тобто він втратив своє право володіння, користування, а найголовніше - право розпорядження цим майном.

Будучи законним власником зазначеного домоволодіння, через наявність заборони на його відчуження, яка не має ніякого відношення ні до позивачки, ні до померлої ОСОБА_2, на даний момент не може реалізувати своє законне право розпорядження на це домоволодіння.

Позивачкою, поштою, 30 квітня 2014 року було направлено лист- звернення до Кредитної спілки «Християнська фортеця» з вимогою про усунення обставин, що перешкоджають їй, законному власнику домоволодіння № 18 по вулиці Комсомольській у м. Дніпропетровську, здійснювати своє право власності на це домоволодіння відповідно до закону. На даний час ні якої відповіді та відповідних дій, щодо її вернення зазначеною Кредитною спілкою надано не було, що свідчить бездіяльність та незаінтересованість у вирішенні ситуації, яка склалась.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явився, подав заяву в яких просив справу розглядати без їх участі, згідно письмових заперечень, проти задоволення позову заперечував.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.1989 року, посвідченого Другою дніпропетровською держаною нотаріальною конторою ОСОБА_2 належить домоволодіння номер 18, що знаходиться по вулиці Комсомольській в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області та зареєстроване в МБТІ м. Дніпропетровська 17.04.1989 року (а.с.6-7).

ОСОБА_10 п.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України, - і за її межами.

ОСОБА_10 ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи встановлено, що 24.12.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 було укладено договір дарування домоволодіння 18 по вулиці Комсомольській в сел. Таромське, у м. Дніпропетровську, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

23 травня 2007 року ОСОБА_2 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування домоволодіння недійсним, у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 став цинічно і грубо поводитися з нею, погрожувати виселенням. Також на її адресу надходили повідомлення з яких дізналася, що домоволодіння, в якому вона проживає, закладено за договором іпотеки від 31.01.2007 року з «Кредитною спілкою».

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2008 року визнано недійсним договір дарування домоволодіння 18 по вулиці Комсомольській в сел.. Таромське, у м. Дніпропетровську від 24 грудня 2004 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №7727, повернувши сторони в первісне становище шляхом скасування реєстрації права власності на домоволодіння №18 по вулиці Комсомольській в сел.. Таромське, у м. Дніпропетровську на ім'я ОСОБА_3 та відповідної реєстрації права власності на домоволодіння №18 по вулиці Комсомольській в сел.. Таромське, у м. Дніпропетровську на ім'я ОСОБА_2Ф.(а.с.8-11).

ОСОБА_10 п.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України, - і за її межами.

ОСОБА_10 ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 11.02.2014 року виданого на ім'я ОСОБА_1, приватним нотаріусом ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №53, остання прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, яка померла 15 березня 2013 року, у вигляді домоволодіння 18 по вулиці Комсомольській в м. Дніпропетровську (а.с.11), яке зареєструвала в установленому законом порядку (а.с.12).

ОСОБА_10 витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно значиться інформація про державну реєстрацію обтяжень, на домоволодіння 18 по вулиці Комсомольській в м. Дніпропетровську, а саме, підстави виникнення обтяження : договір іпотеки, серія та номер:ВЕЕ 011631 ВЕЕ 011634, виданий 31.0.2007 року, видавник: Приватний нотаріус ОСОБА_5 Накладено заборону на нерухоме майно. Також значаться відомості про суб'єкта обтяження, ОСОБА_3, адреса: м. Дніпропетровськ області, м. Дніпропетровськ смт. Таромське, вул. Комсомольська буд.6 (а.с.13).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником домоволодіння 18 по вулиці Комсомольській в м. Дніпропетровську є ОСОБА_1 (а.с .12).

Позивачка, 30 квітня 2014 року було направлено лист-звернення до Кредитної спілки «Християнська фортеця» з вимогою про усунення обставин, що перешкоджають їй, законному власнику домоволодіння № 18 по вулиці Комсомольській у м. Дніпропетровську, здійснювати своє право власності на це домоволодіння відповідно до закону (а.с.17), однак ні якої відповіді не отримала.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

ОСОБА_10 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. ОСОБА_10 ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_10 10 Порядку вчинення нотаріальних дій наявність заборони не є перепоною у видачі Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тобто, у порядку спадкування переходять лише ті права та обов'язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таим чином, ОСОБА_1, 11 лютого 2014 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння № 18 по вулиці Комсомольській у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстровим номером 53, та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.02.2014 за номером витягу: 17641841.

ОСОБА_10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно" з початку 2013 року нотаріус є спеціальним субєктом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який виконує функції державного реєстратора при здійсненні нотаріальних дій.

Відповідно до статті 316 Цивільного Кодексу України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А саме право володіння, користування та розпорядження.

Відповідно до статті 391 Цивільного Кодексу України я, як власник майна, вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні мною права розпорядження своїм майном.

Будучи законним власником зазначеного домоволодіння, через наявність заборони на його відчуження, яка не має ніякого відношення ні до померлої ОСОБА_2 ні до позивачки, яка на даний час не може реалізувати своє законне право розпорядження власністю суд , оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги, заявлені позивачем підлягають задоволенню.

ОСОБА_10 ст. 88 ЦПКУ, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 212-215, 294, ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Християнська фортеця», третя особа: реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном задовольнити.

Скасувати запис про обтяження у вигляді іпотеки та заборони на нерухоме майно на домоволодіння номер 18, що розташоване по вулиці Комсомольській у м. Дніпропетровську (номер запису про обтяження: 4637780).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Федченко В.М.