Справа № 645/1837/15-ц
Провадження № 2/645/78/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шевченко Г.С.,

при секретарі судового засідання Дикань Ж.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, у якому просила:

- розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої ХДНК 12 грудня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 4-565, зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 травня 2010 року, в звязку з невиконанням набувачем своїх зобовязань;

- скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 18,8 кв.м, загальною площею 32,4 кв.м.

В обґрунтування позову посилалася на те, що уклала договір довічного утримання зі своїм сином ОСОБА_5, згідно якого останньому передано у власність квартиру АДРЕСА_1, та який, у свою чергу, зобовязався довічно повністю утримувати ОСОБА_1, надаючи необхідне харчування, одяг, забезпечуючи належний догляд та необхідну допомогу.

27 липня 2009 року ОСОБА_5 помер.

ОСОБА_3, яка є дружиною ОСОБА_5В, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після його смерті, а отже повинна була утримувати позивача на підставі договору довічного утримання. Проте, будь-якого догляду відповідач не надавала, не відвідувала ОСОБА_1 та не мала бажання спілкуватись, всіляку допомогу ОСОБА_1 надавали сусіди та друзі. На попередження позивача звернутися до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання не реагувала. На вимогу розірвати договір довічного утримання ОСОБА_3 відповідала категоричною відмовою.

Позивач була змушена укласти договір про соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) одинокого громадянина з ІІІ групою рухової активності відділенням соціальної допомоги вдома.

У звязку з тим, що відповідач не має наміру виконувати взяті на себе зобовязання за договором довічного утримання, позивач змушена звернутися до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що на продукти харчування та ін., що іноді купувала для позивача ОСОБА_3, гроші надавала ОСОБА_1

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач приймала активну участь та допомагала ОСОБА_5 виконувати умови договору довічного утримування у період з 12.12.2007 року по 27.07.2009 року, а після смерті свого чоловіка належним чином утримувала позивача, надаючи їй необхідне харчування, одяг, ліки і забезпечуючи за нею належний догляд та необхідну допомогу. Починаючи з 27.07.2009 року відповідач декілька разів на місяць відвідувала ОСОБА_1, крім того щоосені з 2009 року по 2014 рік закупала на ринку для неї овочі у великій кількості. Крім того, ОСОБА_3 03.04.2011 року оформила на себе кредит для придбання ОСОБА_1 пральної машини, а 30.08.2011 року для придбання для ОСОБА_1 холодильника, якими позивач користується по теперішній час. До січня 2015 року між нею та ОСОБА_1 були дружні відносини, ніяких претензій щодо виконання умов договору довічного утримання у позивача не виникало.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, всебічно та повно дослідивши матеріали справи і надані докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_2, житловою площею 18,8 кв.м, загальною площею 32,4 кв.м, належала на праві власності позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 01.08.1996 р.

12 грудня 2007 р. ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_5 договір довічного утримання та догляду, що був посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_6, згідно якого передала у власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 4-5).

Аналіз юридичної природи договору довічного утримання вказує на те, що змістом зобовязань набувача у такому договорі є систематичне матеріальне забезпечення відчужувателя, при цьому в натурі у вигляді житла, харчування, догляду та необхідної допомоги.

Конкретні елементи матеріального забезпечення передбачені п. 5 договору від 12 грудня 2007 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, згідно якому ОСОБА_5 прийняв на себе обов'язок довічно повністю утримувати ОСОБА_1, надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу. Відповідно до п. 7 договору вартість харчування, одягу та необхідної допомоги, сторони встановили у розмірі мінімальної пенсії щомісячно.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за вимогою відчужувача, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Пункт 10 договору від 12 грудня 2007 р. також передбачає право ОСОБА_1 на розірвання договору довічного утримання та догляду у випадку невиконання ОСОБА_5 обов'язків за вказаним договором.

Таким чином, підставою для розірвання договору довічного утримання є невиконання або неналежне виконання взятих на себе обов'язків, при цьому незалежно від вини набувача.

27 липня 2009 року помер син позивача ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 229351, видане ВРАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 28.07.2009 року, на а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 757 ЦК України обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2010 року, виданого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_3 отримала у спадщину однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі договору довічного утримання (догляду), посвідченого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 12.12.2007 року за р. № 4-563. Разом зі свідоцтвом про право на спадщину на квартиру ОСОБА_3 отримала обов'язки за вищевказаним договором довічного утримання (догляду). (а.с. 6).

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 похилого віку, за станом здоровя пересувається важко та потребує сторонньої допомоги.

Допитана у судовому засіданні, як свідок, соціальний працівник територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_7 пояснила суду, що з 2013 року допомагала ОСОБА_1 у придбанні продуктів харчування, сплаті комунальних послуг, відвідувала позивача два рази на тиждень. Свідок жодного разу не бачила відповідача, зі слів ОСОБА_1 свідку відомо, що невістка ОСОБА_3 (відповідач у справі) їй не допомагає.

Свідок ОСОБА_8, пояснила суду, що є подругою позивача. На прохання ОСОБА_1 допомагала останній з уборкою квартири, мила посуд. Вказала, що приходить до позивача десь один раз на місяць. Зі слів ОСОБА_1 свідку відомо, що ОСОБА_3 не допомагає позивачу.

Свідок ОСОБА_9 (невістка позивача) пояснила суду, що останні півтора роки часто допомагає ОСОБА_1, купує продукти та інші необхідні речі два рази на тиждень. Вказала, що позивач скаржилась їй на те, що на постійні дзвінки з боку ОСОБА_1 ОСОБА_3 відповідала, що зайнята, прийде, коли зможе.

Допитаний у якості свідка син позивача ОСОБА_1, пояснив суду, що приблизно раз на місяць він приїздить до матері, купує їй продукти. Зазначив, що ОСОБА_3 купувала продукти ОСОБА_1 за гроші останньої та лише за її дзвінком, приходила, коли їй були потрібні гроші.

Сусідка позивача ОСОБА_10, допитана у якості свідка, пояснила суду, що з весни 2014 року допомагає позивачу, один раз на тиждень прибирає її квартиру.

Свідок ОСОБА_11 (колишня дружина ОСОБА_5В.) пояснила суду, що підтримує дружні стосунки з позивачем та декілька разів на місяць провідує її, на прохання ОСОБА_1 купує їй продукти, доглядає за квітами, прибирає, сплачує за послуги інтернет, допомагає з гігієнічними процедурами.

Здійснені особисто відповідачем ОСОБА_3 записи на аркушах справи № 78, 80, 83 та копії квитанцій про купівлю продуктів харчування і ліків на аркушах справи № 77, 79, 81, 82, щодо витрат для надання допомоги позивачу, факту надання належної систематичної щомісячної допомоги ОСОБА_1 не доводять, отримання такої допомоги з боку позивача заперечуються.

Пояснення свідків з боку відповідача: ОСОБА_12, який на протязі 2012-2014 років щоосені допомагав ОСОБА_3 купувати мішками овочі для позивача; ОСОБА_13, який на протязі 2009-2011 років 2-3 рази привозив позивачу продукти харчування, куплені відповідачем; ОСОБА_14, який на прохання ОСОБА_3 встановив позивачу унітаз та почистив каналізацію, у 2014 році разом з відповідачем купував позивачу душ, кран, а ОСОБА_3 продукти; ОСОБА_15, яка пояснила суду, що ОСОБА_3 берегла три відпустки для того, щоб доглядати свекруху похилого віку; ОСОБА_16, яка пояснила, що її свекруха ОСОБА_3 з 2012 року один раз на місяць в останню суботу місяця (оскільки працювала) купувала та приносила продукти харчування позивачу, іноді одежу, постійно спілкувалась з позивачем за телефоном; - також не свідчать на підтвердження факту надання відповідачем належної систематичної щомісячної допомоги позивачу.

Щодо показів свідка ОСОБА_17, яка пояснила суду, що разом з ОСОБА_3 ходила на базар, до аптеки та купувала все необхідне для ОСОБА_1 приблизно 2-3 рази на місяць, то суд не знаходить підтвердження факту належного виконання зобовязань за договором довічного утримання ОСОБА_3 з показів цього свідка, оскільки вони не підтверджені іншими належними та допустимими доказами. Свідок особисто не була присутня при передачі ліків та продуктів харчування відповідачем позивачу, не може достовірно стверджувати, що всі ліки та продукти харчування, які купувала ОСОБА_3 були саме для позивача.

Отримання відповідачем на своє імя кредитів для купівлі холодильника та пральної машини позивачу, не свідчить про належне виконання договору довічного утримання, оскільки не передбачено умовами цього договору. Окрім того, грошові кошти для погашення кредитів ОСОБА_3 надавала саме ОСОБА_1

Таким чином, відповідач та її представник всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів виконання ОСОБА_3 зобов'язань за спірним договором, зокрема щодо повного утримання позивача на суму в розмірі мінімальної пенсії щомісячно. Належних та беззаперечних доказів для спростування позову про невиконання набувачем майна обов'язків за договором, таких як чеки про придбання продуктів харчування, ліків, розписок про отримання одягу, предметів гігієни, зошита витрат, понесених відповідачем з підписом ОСОБА_1, квитанцій з лікарні тощо, з боку відповідача суду надано не було.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та догляду від 12 грудня 2007 р. у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх обовязків.

Згідно ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3, то відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 11 лютого 2010 року.

Згідно ч. 1 Закону державна реєстрація прав є обов'язковою.

Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі (п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону).

Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Аналіз вказаного Закону дає підстави вважати, що записи про реєстрацію права власності підлягають скасуванню на підставі рішення суду відповідним органом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, скасування реєстрації права власності за відповідачем не належить до компетенції суду, тому у задоволенні позову в цій частині ОСОБА_1 слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України наступним чином.

Судовий збір при зверненні до суду із вказаним позовом становить 487,20 грн.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду із позовом не сплатив судовий збір, він підлягає стягненню в дохід держави з ОСОБА_1 в розмірі 243,60 грн. та з ОСОБА_3 в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 57, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківськой державної нотаріальної контори 12 грудня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 4-565.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_3, житловою площею 18,8 кв.м, загальною площею 32,4 кв.м.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. С. Шевченко