АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Луценко О.М.
№22-ц/796/6154/2016 Доповідач - Борисова О.В.
справа №756/6711/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві в якій просив:

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Чорного В.В. щодо винесення, в межах виконавчого провадження № 48377888, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.12.2015 року;

скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.12.2015 року, винесеної в межах виконавчого провадження №48377888.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2016 року скаргу ОСОБА_3, заінтересовані особи: ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Чорного В.В. щодо винесення, в межах виконавчого провадження №48377888, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.12.2015 року.

Скасовано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.12.2015 року, винесеної в межах виконавчого провадження № 48377888.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасуватиухвалу та простановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суду зазначено, що скаржником в добровільному порядку виконувалося зобов'язання щодо утримання дитини, проте належаними та допустимим доказом досягнення домовленості між батьками дитини про сплату аліментів на дитину є лише договір між батьками про сплату аліментів на дитину, який повинен бути укладений в письмовій формі та бути нотаріально посвідчений відповідно до ст.189 СК України. Такий договір між апелянтом та скаржником ніколи не укладався.

Вказує, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні належні та допустимі докази добровільного виконання рішення скаржником. Копія виписки з банківського рахунку скаржника у ПАТ «Укрсоцбанк», яка додана до його скарги містить лише інформацію про поповнення рахунку апелянта за 2015 рік і не засвідчена підписами уповноважених осіб та печаткою ПАТ «Укрсоцбанк», тому не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. Крім того, скаржником не подано належних та допустимих доказів про те, що саме сума у 4000 грн. є 1/4 від його щомісячного заробітку.

Зазначає, що державним виконавцем були вчинені дії та прийняте рішення відповідно до закону та в межах його повноважень.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представники проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у відсутності його представника.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не дотримано процедури винесення постанови про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження, через відсутність належним чином підтвердженого боргу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами справи суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно з ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, в тому числі: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання, за заявою сторін виконавчого провадження; за власною ініціативою.

Відповідно до п.7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року №489/20802 (далі Інструкція) державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилися після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості

Згідно з п.7.13.1 вищевказаної Інструкції якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

На підставі виконавчого листа № 2/756/3182/14 виданого Оболонським районним судом м. Києва 15.08.2014 року старшим державним виконавчої служби Оболонського РУЮ у м. Києві Поліщук В.В. 03.09.2015 року винесено постанову про відкриття виконавче провадження №48377888 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Разом з тим, як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не було здійснено розрахунку заборгованості боржника та відповідно він сторонам виконавчого провадження і не направлявся.

Вподальшому державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві отримавши дані про розмір доходів боржника та надані ОСОБА_3 виписки з його рахунку в ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до яких останній добровільно здійснював перерахування коштів на оплату аліментів на рахунок стягувача ОСОБА_1 про що було зазначено в графі «призначення платежу» не здійснив розрахунку заборгованості та не надав боржнику відповідно до його заяви від 21.10.2015 року довідку - розрахунку сплати аліментів.

14.12.2015 року представником стягувача ОСОБА_1 на ім'я начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві подано заяву, в якій остання просила провести розрахунок заборгованості по сплаті аліментів починаючи з 15.05.2014 року та надати сторонам довідку-розрахунок заборгованості, а також накласти арешт на майно та кошти боржника, в межах суми заборгованості, визначеною довідкою-розрахунком такої заборгованості.

Пунктом 7.13.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, державний виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладення арешту на майно боржника та за наявності підстав вручає (напрявляє) боржнику письмове попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

15.12.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Чорним В.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно ОСОБА_3 при цьому підстави для винесення постанови про накладення арешту на майно боржника та заборони його відчуження держаним виконавцем не зазначені.

З матеріалів справи вбачається, що на час постановлення оскаржуваної постанови державним виконавцем в порушення вищевказаних положень Інструкції не було встановлено, що у ОСОБА_3 наявна заборгованість по сплаті аліментів в розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів відповідно до п.7.13.2 Інструкції, що є умовою для накладення арешту на майно боржника.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем складено довідку - розрахунок заборгованості по аліментах за період з 15.05.2014 року по 31.12.2014 року яка була затверджена начальником ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві тільки 28.01.2016 року, тобто після винесення оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність дій державного виконавця при винесенні оскарженої постанови від 15.12.2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні належні та допустимі докази добровільного виконання рішення боржником, колегія суддів відхиляє, оскільки останнім були долучені виписки з банку про перерахування з його рахунку на рахунок ОСОБА_1 аліментів, при цьому стягувачем не надано доказів на спростування отримання нею вказаних коштів.

Посилання апелянта на те, що дії та рішення державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві були вчинені та прийняті відповідно до закону, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та суд дійшов до обґрунтованого висновку про передчасність винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчудження від 15.12.2015 року.

Враховуючи наведене вище колегія дійшла висновку про законність постановленої ухвали та безпідставність доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: