У Х В А Л А

15 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_5 задоволено: шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано; неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати разом із матір'ю ОСОБА_5 У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статті 161 Сімейного кодексу України (далі - СК України), частини 2 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства», статті 3 Конвенції про права дитини та принципу 6 Декларації прав дитини.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня, 27 липня 2012 року та 11 лютого 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій виходив з того, що визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері буде відповідати інтересам дитини зважаючи на те, що дитина жіночої статі і особливо потребує догляду матері при вирішенні як моральних так і фізіологічних питань, що також відповідає висновку Органу опіки та піклування.

У справах, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня, 27 липня 2012 року та 11 лютого 2015 року які надані як приклад неоднакового застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, суди при визначенні місця проживання дитини за місцем проживання батька, виходили з інтересів дітей, їхнього віку, особистої прихильності саме до батька та з урахуванням висновку Органу опіки та піклування.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини встановлені судами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук