Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2016 Справа №607/7540/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л.

з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права на користування житловим приміщенням, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про втрату права на користування квартирою № 33 в будинку № 2 по вул. Липова в м. Тернополі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 08.08.1981 р. перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, який з 2005 року поміняв своє прізвище на «Пиріг». Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, 08.10.1982 р. н. За рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 27 липня 1993 р., їхній сімї була надана 2-ох кімнатна квартира АДРЕСА_1, де вони мешкали з 27 липня 1993 р. Після розірвання шлюбу в 2004 р. відповідач проживає в іншому місці, яке є невідомим з вересня 2005 р. За період з вересня 2005 р. відповідач жодного разу не з'являвся у квартирі АДРЕСА_2, де позивач проживає, і всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, покладені тільки на неї. У звязку із цим, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаною квартирою.

Позивач у судове засідання не з»явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з»явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Із ордеру на житлове приміщення № 910 серії МК від 27.07.1993 р., виданим на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 644 від 23.07.1993 р., вбачається, що ОСОБА_3 з сімєю в складі 3-ох чоловік (ОСОБА_1 його дружини, ОСОБА_4 її сина) мають право на зайняття житлового приміщення, а саме, двохкімнатної квартири № 33, житловою площею 29,3 кв. м., в будинку № 40а за адресою: м. Тернопіль вул. Кн.Острозького.

Із свідоцтва про право власності на житло від 16.10.1997 р., виданого згідно з розпорядженням від 06.10.1997 р. Міського бюро технічної інвентаризації, встановлено, що квартира № 33, яка знаходиться по вул. Липова, 2 в м. Тернополі, дійсно належить за правом спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД № 049785, виданого 24.11.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 749, вбачається, що 24.11.2004 р. між сторонами по справі шлюб розірвано.

Згідно довідки ПМП «ВАЛ» № 945 від 17.04.2015 р., власником особового рахунку жилплощі квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 та з ним зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4.

Відповідно до складеного в присутності свідків-сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 акту та їх письмових пояснень від 27.04.2015 р. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає на протязі 10 років за адресою: м. Тернопіль вул. Липова, 2/33.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена пава власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України).

Аналогічна норма закріплена в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним.

Враховуючи викладенні обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_4, зважаючи на те, що право власності є непорушним та охороняється законом, а примусове позбавлення відповідача права проживати у квартирі, співвласником якої він є, по своїй правовій природі буде обмеженням його права вільно користуватись своєю власністю, що суперечить Конституції України, тому суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права на користування квартирою № 33 в будинку № 2 по вул. Липова в м. Тернополі,слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 217, 223 ЦПК України, ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1, ч.2 ст.321 Цивільного кодексу України, ст.41 Конституції України, суд, -

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права на користування житловим приміщенням відмовити.

Копію рішення надіслати сторонам по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В.Л. Дзюбич