Справа №451/384/16-ц
Провадження № 2/451/245/16
УХВАЛА

попереднього судового засідання

22 квітня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Кріса М.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.Радехові, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка у судове засідання не зявилася. Надавши письмову заяву із підтриманням позовних вимог, клопотала про розгляд справи за її відсутності.

Також і відповідач у судове засідання не зявився. Хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини, що унеможливили його прибуття у засідання, суд не повідомив.

Суддя Мулявка О.В. головуючий у справі №451/384/16-ц надав заяву про самовідвід, відповідно до якої визначається, що його дружина перебуває у родинних стосунках із ОСОБА_1 - позивачкою у справі. Відповідно, наведені обставини можуть викликати сумнів у сторін щодо обєктивності та неупередженості судді.

Статтею 20 ЦПК України визначено виключний перелік, який розширеному тлумаченню не підлягає, підстав при яких суддя не може брати участі в розгляді справи і відводиться.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які розяснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обовязковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обовязковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожна особа має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, виходячи із основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями субєктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та обєктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд стверджує, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до ч.1 ст.25 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається у тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.20,23-25,209-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Мулявка О.В. задоволити.

Цивільну справу №451/384/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини передати у канцелярію Радехівського районного суду Львівської області для визначення судді в порядку ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийОСОБА_3