УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Бадахова Юрія Назіровича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним вище позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 227 від 24 лютого 2014 року, виданий приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - її та ОСОБА_5

Позивачка свої вимоги обґрунтовувала тим, що 24 лютого 2014 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за зазначеною адресою, загальною площею 476,80 кв.м., яке складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В - альтанка, літ. Г - альтанка, літ. № 1-5 - огорожа, літ. І - мостіння та земельна ділянка загальною площею 0,0801 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна, було запропоновано задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») - правонаступника закритого акціонерного товариства «Донгорбанк» щодо погашення заборгованості, яка виникла з 25 травня 2012 року по 3 грудня 2014 року за кредитним договором, укладеним 25 березня 2011 року між ПАТ «ПУМБ» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дана ЛТД».

ОСОБА_4 вважала, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вона не надавала згоди на укладення договору іпотеки та передачу в іпотеку належного їй та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя зазначеного домоволодіння.

Крім того, посилалася на обставини, які свідчать про спірність правовідносин, які виникли між ОСОБА_5 та ПАТ «ПУМБ», та не підтверджують безспірність заборгованості перед стягувачем.

Також виконаний нотаріусом напис міститься на спеціальному бланку, однак відповідно до п. 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість (нотаріально посвідчені угоди, опротестований вексель та ін.).

Враховуючи те, що оспорюваний виконавчий напис було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, ОСОБА_4 просила її позов задовольнити.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано виконавчий напис № 227, виданий 24 лютого 2014 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу БадаховимЮ.Н. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 яке належить на праві власності ОСОБА_5, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, застосувавши положення ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 35 Закону України «Про іпотеку», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Апеляційний суд правильно зазначив, що банк надав нотаріусу усі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору, оскільки загальна сума заборгованості змінюється щоденно в сторону збільшення залежно від тривалості затримки сплати боргу.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 20 травня 2015 року № 6-158 цс 15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

Проте, згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги у цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.І. Журавель
Судді:С.Ф. Хопта
С.П. Штелик