У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький міськмолокозавод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що працював на посаді головного енергетика Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький міськмолокозавод» (далі - ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод») з 01 червня 1988 року по 19 травня 2015 року.

16 березня 2015 року його ознайомлено з наказом № 24-к про встановлення з 19 травня 2015 року неповного робочого тижня і роз'яснено, що у разі відмови продовжувати роботу зі зміною істотних умов праці з ним буде припинено трудовий договір на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. 14 травня 2015 року ОСОБА_2 письмово повідомив адміністрацію заводу про незгоду з роботою у режимі неповного робочого тижня. 19 травня 2015 року наказом з особового складу від 18 травня 2015 року № 43-к/з його було звільнено з посади на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуальногоправа, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Суди обґрунтовано відмовили у позові відповідно до вимог ст. 32, п. 6 ст. 36 КЗпП України, оскільки відповідачем при звільненні ОСОБА_2 дотримані вимоги трудового законодавства у частині попередження про зміни умов праці та погодження таких змін з профспілковим комітетом товариства. Допустимих та належних доказів згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження порушення трудових прав, у тому числі таких, що призвели до моральних страждань, позивачем надано не було.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький міськмолокозавод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік