Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 274/1560/16-ц
Провадження №2/0274/793/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2016 р. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого -судді Хавронюк О. Л. з участю секретаря - Лободи В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,2894га на території Половецької сільської ради та 1/2 частину земельних ділянок площею 0,1071 га та 0,25 га по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_3 .Вказує, що спадкоємцем іншої половини майна померлої тітки є відповідачка. Постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно -земельні ділянки, на частину будинку він отримав свідоцтво про право власності .

В судове засідання сторони не з"явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач просить позов задоволити, відповідачка позов визнає.

Суд, розглянувши справу без участі сторін, дослідивши наявні в справі докази. прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 3.09.2010 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4,спадщина складається із 3 земельних ділянок площею .Зокрема,земельних ділянок площею 0,25 га та 0,1071 га по вул. по АДРЕСА_1, з призначенням -для будівництва і обслуговування будинку, для ведення особистого селянського господарства, а також земельної ділянки площею 1.2894 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Половецької сільської ради Бердичівського району(а.с.25-30). Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, а відповідно до ч. 3 цієї статті право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив судам, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.31), позивач є її племінником, факт родинних стосунків встановлено рішенням суду (а.с.20).

Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , спадкоємцем іншої половини майна є відповідачка (а.с.21).У видачі свідоцтва про право на спадщину ,яка складається із 1/2 частини земельних ділянок площею 0,25 га та 0,1071 га по вул. по АДРЕСА_1, з призначенням -для будівництва і обслуговування будинку, для ведення особистого селянського господарства, а також 1/2 частини земельної ділянки площею 1.2894 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Половецької сільської ради Бердичівського району позивачу відмовлено через відсутність реєстрації права власності на ім"я спадкодавця (а.с.22-24).

З наведеного вище випливає, що право власності спадкодавця ОСОБА_3 на земельні ділянки підлягало реєстрації, проте не було зареєстровано після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та не було одержано державний акт як того вимагає ст.ст. 125, 126 ЗК України, тобто спадкоємцем не було зареєстровано у відповідному органі державної реєстрації своє право власності на землю.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, зважаючи на те, що зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом , вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_3 належать вищевказані земельні ділянки , яка належали її покійному чоловіку на підставі державних актів на право приватної власності на землю .Зазначене стверджує той факт, що вказане майно було набуте у власність спадкодавця правомірно в порядку спадкування за законом, тобто на законних підставах, оскільки інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Отже, позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 3 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчує реєстрацію права власності спадкодавця на частину спадкового майна, право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом в 1/2 частині підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10,11,60 ,212- 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю. Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1071 га для веденння особистого селянського господарство ,на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , розташованих по АДРЕСА_1 , а також на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,2894 га на території Половецької сільської ради Бердичівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги . Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя :