У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Г.М., на дії державного виконавця, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором від 17 вересня 2007 року у сумі 3 762 829 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_4 шляхом продажу цього житлового приміщення на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та зазначено, що на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення суду не підлягає зверненню до виконання. Проте постановою від 14 липня 2015 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-975/14 від 15 квітня 2015 року у вищевказаній справі та постановив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1. З огляду на зазначене, просив суд визнати дії державного виконавця протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 листопада 2015 року, скаргу залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, просить скасувати зазначені судові ухвали та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що дії державного виконавця про винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника є правомірними, оскільки вони не направлені на примусове стягнення майна, вчинення конкретних виконавчих дій та заходів, спрямованих на відчуження квартири без згоди власника, а лише забезпечують виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані судові ухвали постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних судових ухвал.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук О.В. Попович