КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/2760/15-ц
Провадження № 2/488/224/16 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.03.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Бучневій К.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

та представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року позивачка ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_3 про стягнення авансу в розмірі 43 380 грн., що є еквівалентом 2 000 доларів США, 3 % річних у розмірі 2 602,80 грн., та індексу інфляції у розмірі 26 635,32 грн., а всього просила стягнути грошові кошти на загальну суму 72 618,12 грн.

В обґрунтування свого позову позивачка вказала, що у лютому 2013 р. між нею та відповідачкою була досягнута домовленість про укладення договору купівлі-продажу належного відповідачці житлового будинку та земельної ділянки за адресою: вул. Леніна № 35 у с. Прибузьке Жовтневого району Миколаївської області. Вартість цього будинку разом із земельною ділянкою була визначена сторонами у розмірі 22 000 доларів США. В рахунок оплати вартості вказаної нерухомості позивачка передала відповідачці аванс у розмірі 2 000 доларів США. Про отримання вказаних коштів відповідачка власноруч написала відповідну розписку.

Оформлення договору купівлі-продажу мало відбутися у строк не пізніше 01.06.2013 р.

Відповідачка передала позивачці ключі від будинку, і вона почала проживати у будинку, доглядати та облаштовувати його. Однак, в подальшому відповідачка відмовилась продавати позивачці будинок за раніше визначену суму і почала пропонувати його іншим покупцям. Тому позивачка була вимушена повернути ключі від будинку і почала вимагати повернення коштів, сплачених нею в якості авансу за будинок.

Через відмову відповідачки у добровільному порядку повертати грошові кошти, позивачка була змушена звернутись до суду із даним позовом.

В судове засідання по справі позивачка не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини її неявки суду невідомі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечувала проти позову через те, що отримані від позивачки кошти були використані на оформлення необхідних для продажу житлового будинку документів, і коли усі документи були готові для укладення договору, відповідачка відмовилася провести остаточний розрахунок та укладати договір купівлі-продажу. Крім цього, відповідачка посилалась на те, що за своїм змістом передані позивачкою грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США фактично є завдатком, і оскільки угода не була укладена з вини позивачки, то вони не підлягають поверненню.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У лютому 2013 р. між сторонами по справі була досягнута домовленість про укладення договору купівлі-продажу належного відповідачці ОСОБА_3 житлового будинку та земельної ділянки за адресою: вул. Леніна № 35 у с. Прибузьке Жовтневого району Миколаївської області. Вартість цього будинку разом із земельною ділянкою була визначена сторонами у розмірі 22 000 доларів США. В рахунок оплати вартості вказаної нерухомості позивачка передала відповідачці грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США. Оформлення договору купівлі-продажу мало відбутися у строк не пізніше 01.06.2013 р.

Вищевикладене підтверджується оригіналом наявної у справі розписки, що була власноруч написана відповідачкою. Ці обставини сторонами не оспорюються і тому доказуванню не підлягають в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання товару або повернення суми попередньої оплати, що передбачено ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Виходячи з вищевикладеного, і того, що договір купівлі-продажу квартири між позивачем та відповідачем не був укладений, то передана позивачем відповідачу сума за своєю правовою природою є авансом та підлягає поверненню позивачу.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача та її представника про те, що сплачені позивачкою кошти у розмірі 2 000 грн. за своєю правовою природою є завдатком, оскільки відповідно до ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Аналізуючи положення статті 570 ЦК України суд приходить до висновку, що одним із критеріїв відмінності завдатку від авансу є забезпечення завдатком дійсного, тобто вже укладеного договору за умови одночасного ухилення сторони від його виконання. При цьому юридичне значення має не тільки дійсність укладеного зобов'язання, а й одночасне дотримання сторонами обов'язкової форми для забезпеченого завдатком того чи іншого цивільно-правового договору, який встановлено законом. Тому залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір у належній формі, проте він не виконується з вини будь-якої із сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із цим, суд вважає необхідним зазначити, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні. Оскільки сторони по справі визначили свої зобов'язання в іноземній валюті, то застосування до цих правовідносин індексу інфляції не ґрунтується на положеннях діючого цивільного законодавства, а тому такі вимоги позивачки суд знаходить такими, що не підлягають задоволенню.

Суд також не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення з відповідачки 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання через те, що позивачка у цій частині позову не обґрунтувала таких вимог, не зазначила часу, з якого вона нарахувала 3 % річних та не навела відповідних розрахунків.

Підсумовуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_5 частково, та стягнути з відповідачки на її користь 42 338 грн., що є еквівалентом 2 000 доларів США виходячи із офіційного курсу НБУ станом на 10.06.2015 р. (а.с. 9).

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені по справі судові витрати пропорційно до задоволених вимог, тобто 423,36 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аванс за будинок у розмірі - 42 338 грн., та 423,36 грн. судового збору, а всього стяґнути на загальну суму - 42 761,36 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та індексу інфляції - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Суддя Л.І. Селіщева