У х в а л а

іменем україни

14 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: державний нотаріус Луцької районної державної нотаріальної контори Трохимчук С.М., комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», управління Держкомзему у Луцькому районі Волинської області, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в особі відділення «Приватбанк» у м. Луцьку, відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філій Червоноградського відділення «Державний ощадний банк України» та Волинського обласного відділення «Державний ощадний банк України», про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Волинської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, посилаючись на те, що він є спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало його матері ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. За життя ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гловацькою А.В., згідно з яким заповіла все належне їй на момент смерті майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, ОСОБА_4 Позивач зазначав, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом та звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, проте отримав відмову у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки, автомобілів марок «VolkswagenCaravelle» та «Mersedes-benz»,причепа ШЗК-8101, грошових коштів та речей домашнього вжитку. Посилаючись навказане, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, яке належало ОСОБА_7

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2013 року, з урахуванням виправлення описки ухвалою цього ж суду від 16 липня 2013 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на: 3/4 частини будинку, розташованого по АДРЕСА_1 3/4 частини земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 автомобіль марки «VolkswagenCaravelle», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; 3/4 частини автомобіля марки «Mersedes-benz», державний номерний знак НОМЕР_2; 3/4 частини причепа ШЗК-8101, державний номерний знак НОМЕР_3; грошові кошти, що знаходяться на рахунках № НОМЕР_5 у відділенні публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» у м. Луцьку та № НОМЕР_7 у філії Волинського обласного відділення відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», відкритих на ім'я ОСОБА_7, а також речі домашнього вжитку у будинку по АДРЕСА_1 а саме: люстру з чеського скла рожевого кольору, меблеву стінку «Пролісок» світло-коричневого кольору, повне зібрання творів Лесі Українки, білий фарфоровий кавовий сервіз на шість персон з блакитним візерунком, привезений з Росії, два великих килими у вітальні, кришталевий посуд та тарілки, привезені з Росії, дві меблеві стінки в коридорі, кухонну стінку (стару), спальний гарнітур (Польща), телевізор, килими в спальні, зігріваючий пояс та подушка «Нуга-Бест», дві ікони та телевізор LG. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2012року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 25 листопада 2015 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2013 року та ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2013 року скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на: 3/4 частини будинку, який розташований по АДРЕСА_1 1/2 частини земельної ділянки, що становить 0,08 га від площі 0,16 га, розташованої по АДРЕСА_1 автомобіль марки «Volkswagen Caravelle», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; 3/4 частини причепа ШЗК-8101, 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, НОМЕР_6, зеленого кольору; грошові кошти, що знаходяться на рахунках № НОМЕР_5 у відділенні публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» у м. Луцьку та № НОМЕР_7 у філії Волинського обласного відділення відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», відкритих на ім'я ОСОБА_7 У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2012року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції у частині визнання за ним права власності у порядку спадкування на 1/2 частини земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 та відмови у визнанні за ним права власності на 3/4 частини автомобіля марки «Mersedes-benz», державний номерний знак НОМЕР_2, й залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій частині судове рішення не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України судом касаційної інстанції в цій частині не переглядається.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 7).

20 червня 2011 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла все належне їй на час смерті майно ОСОБА_4 (а. с. 8).

На момент смерті ОСОБА_7 на праві приватної власності належало: 3/4частини жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 3/4 частини земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою, автомобіль марки «Volkswagen Caravelle», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1,3/4частини причепа ШЗК-8101, державний номерний знак НОМЕР_3, а також грошові кошти, розміщені в банківських установах (а. с. 10, 12, 14-17, 19, 61, 90).

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 316 ЦПК України, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи й вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про відмову у визнанні за позивачем права власності в порядку спадкування на 3/4 частини автомобіля марки «Mersedes-benz», виходячи із того, що вказаний автомобіль на момент смерті не належав спадкодавцю.

Також, суд правильно визнав право власності за ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 що становить 0,08 га від площі 0,16 га, оскільки саме така частина земельної ділянки належала спадкодавцю ОСОБА_7 на момент смерті.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, викладених у рішенні суду апеляційної інстанції, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків апеляційного суду не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

А.О.Леванчук

О.В.Ступак