Справа № 204/1537/16-ц
Провадження № 6/204/58/16
УХВАЛА

МЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську поданням державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобов`язань ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2016 року до суду надійшло поданням державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобов`язань, яке було передано судді 02 березня 2016 року.

Як вбачається із подання, на виконанні у державного виконавця Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/204/1415/15 від 19.10.2015 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200,00 грн., щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Боржник добровільно рішення суду не виконує, кошти на утримання дитини не сплачує. Заборгованість по сплаті аліментів згідно складеного розрахунку станом на 08.02.2016 року становить 11 811,03 грн. Боржник неодноразово викликався до відділу ДВС для сплати заборгованості, попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, але заходи щодо відшкодування заборгованості не вживає. У звязку із чим, заявник звернувся до суду з даними вимогами та просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення суду.

Заявник до судового засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд подання без його присутності, заявлені вимоги підтримав.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши долучені до клопотання матеріали суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за місцезнаходженням органу ДВС за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч.1 цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

У відповідності до ст. 33 Конституції України і ст. 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування і вільний вибір місця проживання, а також право вільно залишити територію України за винятком обмежень встановлених законом.

В силу дії ст. ст. 21, 22, 64 Конституції України конституційні права гарантуються та не можуть бути скасовані чи обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України та законами України.

Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має документ, що дає право на виїзд за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, коли він ухиляється від зобовязань, накладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно ч. 3 цієї ж статті паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, до яких також відноситься випадок, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

З наданих державним виконавцем матеріалів вбачається, що суду не надано будь-яких достовірних даних про наявність звернень боржника до відповідних органів з питань видачі паспорту, що дає право виїзду за кордон, фактичну видачу йому такого паспорта, а також даних про можливість та наміри боржника виїхати за кордон.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином постає питання про визначення поняття «ухилення» боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, оскільки його значення не розкрито.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення державним виконавцем факту ухилення боржника від виконання зобов'язання, тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання, оскільки розгляд подання відбувається без її присутності.

Судом встановлено, що на виконанні у Красногвардійському ВДВС ДМУЮ перебуває виконавчий лист № 2/204/1415/15 від 19.10.2015 року, виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200,00 грн., щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 16 грудня 2015 року ВП № 49669600. Вказана постанова направлена на адресу боржника в той же день, що підтверджується копією супровідного листа № 26/34/07 від 16.12.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, на підтвердження факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не надано суду будь-яких належних доказів (повідомлення про вручення поштового відправлення), які б давали суду підстави вважати, що боржник повідомлений належним чином та обізнаний про існування відкритого виконавчого провадження відносно нього.

Крім того, згідно акта державного виконавця від 29 січня 2016 року встановлено, що виходом за місцем проживання боржника зясовано, що боржник був відсутній за вказаною адресою.

Таким чином суд вважає, що в матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Державним виконавцем в обґрунтування заявлених вимог не надано суду належних доказів на підтвердження того факту, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, а сам факт наявності відкритого виконавчого провадження відносно боржника не свідчить про те, що боржник ухиляється від його виконання.

Підсумовуючи наведене суд приходить до переконливого висновку, що державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник будучі обізнаним про існування відкритого виконавчого провадження відносно нього ухиляється від виконання рішення суду, а тому підстави для задоволення клопотання відсутні, з огляду на що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі ст. 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 21, 22, 33, 64 Конституцією України, ст.ст. 18, 31 Закону України «Про виконавче провадження», та керуючись ст.ст. 3, 10,11, 57-61, 209, 210, 212, 377-1 ЦПК України, суд,, -

УХВАЛИВ:

У задоволені подання державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобов`язань ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.Л. Черкез