Справа №469/568/15-ц 21.04.2016 21.04.2016 21.04.2016
Провадження №22-ц/784/889/16
справа №469/568/15-ц
провадження № 22ц-/784/889/2016 Головуючий у першій інстанції:Тавлуй В.В.
категорія 54 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

21 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Тищенко Л.С.,

за участю: позивачки ОСОБА_3,

представника відповідача Поливаної А.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

державного підприємства «Одеський державний цирк»

на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року

за позовом

ОСОБА_3 до державного підприємства «Одеський державний цирк» (далі - ДП «Одеський державний цирк») про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ДП «Одеський державний цирк» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачка зазначала, що з 2012 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем на посаді заступника начальника відділу кадрів з юридичних питань. З 25 березня 2015 року вона знаходилась у щорічній відпустці терміном 28 календарних днів. Під час відпустки захворіла та проходила лікування з 15 по 24 квітня. З урахуванням лікарняного вийшла на роботу 6 травня 2015 року та дізналась що звільнена з роботи наказом в.о. директора підприємства № 0017/2015 від 16 квітня 2015 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогули.

Посилаючись на те, що звільнення є незаконним, оскільки проведено в період перебування у відпустці та на лікарняному, а також без згоди на то профспілкового комітету, позивачка просила визнати звільнення незаконним, поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 39000 грн.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року позов задоволено. Постановлено визнати звільнення позивачки незаконним, поновити останню на раніше займаній посаді та стягнути з відповідача на користь позивачки 39000 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання. Також судом розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ДП «Одеський державний цирк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 з лютого 2012 року перебувала у трудових відносинах з ДП «Одеський державний цирк», працюючи на посаді заступника начальника відділу кадрів з юридичних питань.

Наказом № 0017/2015 від 16 квітня 2015 року позивачка звільнена з займаної посади за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу без поважних причин.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

При цьому, факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом задля того аби унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності. З огляду на предмет позову, обов'язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

Крім того, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з'ясування поважності причин його відсутності на роботі.

Відповідно до спірного наказу, позивачку було звільнено за прогули (відсутність на робочому місці без поважних причин), вчинені 27, 30 березня, 1, 3, 7 квітня 2015 року.

Разом з тим, як вбачається з наказу директора ДП «Одеський державний цирк» № 16 від 16 березня 2015 року, позивачка з 25 березня перебувала у черговій відпустці строком 28 календарних днів (а.с. 80).

Крім того, в період з 15 по 24 квітня 2015 року позивачка перебувала на лікарняному (а.с. 7).

Отже, в період з 25 березня по 5 травня 2015 року, з урахуванням перебування на лікарняному, позивачка знаходилась у відпустці.

Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначав, що позивачка повідомлялась про незаконність наказу про відпустку та про необхідність повернутись до роботи. При цьому посилався на те, що позивачка особисто отримала такі листи, а тому знала, що зобов'язана вийти на роботу, однак не виконала цього.

Між тим, як вбачається із зворотних повідомлень, зазначені листи направлялись за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 92-93). Тоді як, позивачка прописана та проживає в іншому населеному пункті: АДРЕСА_2 (а.с. 91).

Зазначені обставини підтверджуються також поясненнями свідка ОСОБА_5, яка в судовому засіданні показала, що проживає в АДРЕСА_1, та отримувала зазначені листи від ДП «Одеський державний цирк».

Отже відповідачем не надано доказів того, що позивачка без поважних причин не вийшла на роботу перебуваючи у відпустці.

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка була відсутня на робочому місці у вказаний період з поважних причин, оскільки перебувала у відпустці, а тому звільнення ОСОБА_3 16 квітня 2015 року проведено з порушенням вимог чинного трудового законодавства, що є підставою для її поновлення на роботі та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги ДП «Одеський державний цирк» про те, що позивачка зобов'язана була вийти на роботу через незаконність наказу про відпустку, не заслуговують на увагу, оскільки позивачку про такі обставини належним чином повідомлено не було.

Інших доводів, які б спростували висновки суду, апеляційна скарга не містить, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Одеський державний цирк» відхилити, а рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська