АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 648/3982/15-ц Головуючий у І інстанції Бугрименко В.В.
Номер провадження 22-ц/791/1079/16 Доповідач Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

Лісової Г.Є.,

секретар Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2016 року та додаткове рішення цього ж суду від 02 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення частки у спільному майні подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

у жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в остаточних вимогах якого посилався на те, що з 23 серпня 1991 року по 09 квітня 2014 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2, від якого сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4, 09 липня 2003 року подружжя за спільні сумісні кошти придбали домоволодіння АДРЕСА_1 з відповідними складовими та параметрами, покупцем якого за договором купівлі-продажу виступала ОСОБА_2, у 2004 році до вказаного будинку сторонами було добудовано прибудову розміром 11,40 м x 3 м та проведено газопостачання, 23 липня 2014 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку при будинку, у позові просив:

- визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та поділити домоволодіння між сторонами відповідно до судової будівельно-технічної експертизи № 2 від 05 січня 2016 року;

- виділити йому у власність в натурі 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, а саме: приміщення 1-2; із житлового будинку літ. «А» житлову кімнату, площею 21,5 кв.м; частину прибудови 1, розміром 3,0 м x 6,20 м, площею 18,6 кв.м, загальною площею 40,1 кв.м, житловою площею 21,5 кв.м; із господарських будівель та споруд 1/2 частину воріт № 1; 1/2 частину огорожі № 2, всього на суму 9730 гривень, що становить 50/100 частин домоволодіння за висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2 від 05 січня 2016 року;

- виділити у власність відповідачки в натурі 1/2 частину із домоволодіння АДРЕСА_1, а саме: приміщення у житловому будинку літ. «А»; 1-1 коридор, площею 5,0 кв.м; 1-3 кухню, площею 5,7 кв.м; 1-4 житлову кімнату, площею 15,8 кв.м; частину прибудови 1, розміром 3,0 м x 1,65 м, площею 5,0 кв.м; прибудову 11, площею 9,0 кв.м, загальною площею 40,5 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м; із господарських будівель та споруд сарай літ. «В», вбиральню літ. «Д»; 1/2 частину воріт № 1; 1/2 частину огорожі № 2, всього на суму 9728 гривень, що становить 50/100 частин домоволодіння за висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2 від 05 січня 2016 року;

- визначити порядок володіння земельною ділянкою під домоволодінням АДРЕСА_1 між сторонами:

- виділити ОСОБА_3 у володіння частину земельної ділянки площею 1150 кв.м з боку лівої бокової задньої межі та фасадної межі з виходом (входом) на АДРЕСА_1 за варіантом № 1 судової будівельно-технічної експертизи № 2 від 05 січня 2016 року;

- виділити ОСОБА_2 у володіння земельну ділянку площею 1150 кв.м з боку правої бокової задньої межі та фасадної межі з виходом (входом) на АДРЕСА_1 за варіантом № 1 судової будівельно-технічної експертизи № 2 від 05 січня 2016 року.

03 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом посилаючись на те, що з 23 серпня 1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, у березні 2011 року останній виїхав з сумісного місця проживання сторін, у 2014 році шлюб розірвано, у спірному будинку ОСОБА_2 проживає разом із двома синами, один з яких є спільним у сторін, разом з синами проводила поточні та капітальні роботи у будинку, утримувала його в достатньо належному для проживання стані, ОСОБА_3 всі прохання надати фінансову допомогу на утримання домоволодіння ігнорував та будучи фактичним власником 1/2 частини домоволодіння від утримання своєї власності ухилився. З посиланням на її витрати у утриманні спільного майна сторін у розмірі 53640,30 гривні, у позові просила зарахувати їх та збільшити її долю у спільному сумісному майні до 65/100 частин, а саме прибудов площею 9 кв.м та 10,6 кв.м.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, ухвалено:

визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1;

виділити в натурі ОСОБА_3 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 на загальну суму 9728 гривень, відповідно до додатку № 1, № 2 висновку будівельно-технічної експертизи № 2 від 05 січня 2016 року:

- у житловому будинку, попередньо заклавши дверний проріз між приміщеннями «1-2» та «1-1» та встановивши перегородку в приміщенні «І»: коридор 1-1, площею 5 кв.м, вартістю 799 гривень; кухню 1-3, площею 5,7 кв.м, вартістю 911 гривень; житлову кімнату 1-4, площею 15,8 кв.м, вартістю 2525 гривень; частину прибудови розміром 3м х 1,65 м І, площею 5 кв.м, вартістю 2836 гривень; прибудову ІІ, площею 9 кв.м, вартістю 2836 гривень, загальною площею 40,5 кв.м, з якої житлова площа 15, 8 кв.м, загальною вартістю 8647 гривень;

- із господарських будівель та споруд: сарай В, вартістю 569 гривень, вбиральню Д, вартістю 80 гривень; 1/2 частина воріт № 1, вартістю 178 гривень; 1/2 частина огорожі № 2, вартістю 254 гривень, загальною вартістю 1081 гривень;

виділити в натурі ОСОБА_2 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 на загальну суму 9730 гривень, відповідно до додатку № 1, № 2 висновку будівельно-технічної експертизи № 2 від 05 січня 2016 року:

- у житловому будинку попередньо заклавши дверний проріз між приміщеннями «1-2» та «1-1» та встановивши перегородку в приміщенні «І»: житлова кімната 1-2, площею 21,5 кв.м, вартістю 3436 гривень; частина прибудови розміром 3 м х 6,2 м І, площею 18,6 кв.м, вартістю 5861 гривень, всього загальною площею 40,1 кв.м, з якої житлова площа 21,5 кв.м, загальною вартістю 9297 гривень;

- із господарських будівель та споруд: 1/2 частина воріт № 1, вартістю 179 гривень; 1/2 частина огорожі № 2, вартістю 254 гривень, загальною вартістю 433 гривень;

зобов'язати ОСОБА_3 закласти дверний проріз між приміщеннями «1-2» та «1-1» та встановивши перегородку в приміщенні «І» відповідно до додатку № 3 експертизи;

зобов'язати ОСОБА_2 облаштувати вихід (вхід) з будинку на присадибну ділянку відповідно до додатку № 4 експертизи.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат 1476,20 гривні.

Додатковим рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 02 березня 2016 року ухвалено:

визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1150 кв.м, розташованої по АДРЕСА_1;

виділити ОСОБА_3 вказану земельну ділянку з боку лівої бокової межі, задньої межі та фасадної межі з виходом (входом) на АДРЕСА_1, відповідно до варіанту № 1 експертизи № 2 від 05 січня 2016 року;

виділити ОСОБА_2 земельну ділянку з правої бокової межі, задньої межі та фасадної межі з виходом (входом) на АДРЕСА_1, відповідно до варіанту № 1 експертизи № 2 від 05 січня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішень суду просила рішення суду від 19 лютого 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат 1476,20 гривні скасувати, додаткове рішення суду від 02 березня 2016 року скасувати у повному обсязі, в обґрунтування вимог скарги посилалася на те, що при стягненні судових витрат з ОСОБА_2 судом першої інстанції не було враховано її витрат, з визнанням за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки судом порушено норми матеріального права, оскільки вказана земельна ділянка була отримана сторонами під час шлюбу, проте приватизована ОСОБА_2 вже після розірвання шлюбу, а тому є її особистою приватною власністю.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони свої процесуальні позиції підтримали, при цьому ОСОБА_2 пояснила, що визнає право ОСОБА_3 на частину земельної ділянки, необхідну для обслуговування виділеної йому у власність частини будинку, при приватизації земельної ділянки не узгоджувала це питання з колишнім чоловіком як співвласником житлового будинку, проведена у справі експертиза не враховує проведеного нею упорядкування земельної ділянки та будівництво старшим сином гаражу.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, пояснив, що не буде примусово виконувати рішення суду в частині відшкодування йому понесених судових витрат, при реальному виконанні рішення суду про поділ земельної ділянки згідний врахувати інтереси іншої сторони.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Сторонами у справі не заперечується того факту, що ними під час шлюбу було придбано жилий будинок АДРЕСА_1, який підлягає поділу між ними в порядку, визначеному рішенням суду у даній справі, на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції спірними питаннями між сторонами є питання відшкодування судових витрат позивачу за первісним позовом та питання визнання за ним права власності на частину земельної ділянки, приватизованою іншою стороною після розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, за ст. 88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки судом першої інстанції рішення у справі ухвалено на користь позивача за його позовом та відмовлено у задоволенні зустрічного позову, його витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що земельна ділянка при вказаному вище будинку площею 0,26 Га рішенням № 117 Виконавчого комітету Дар'ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 28 серпня 2003 року була переоформлена із ОСОБА_5 на ОСОБА_2 у зв'язку із оформленням договору купівлі-продажу житлового будинку, 22 квітня 2014 року Державним кадастровим реєстратором була проведена державна реєстрація земельної ділянки площею 0,2300 Га по АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд на ім'я ОСОБА_2, 23 липня 2014 року їй було видано свідоцтво про право власності на цю земельну ділянку, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04 грудня 2015 року вказана земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, була зареєстрована Відділом Держземагенства у Білозерському районі Херсонської області 22 квітня 2014 року на ім'я ОСОБА_2, форма власності приватна, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за повідомленням № 9-28-0.2-2610/2-15 Відділу Держгеокадастру у Білозерському районі Херсонської області від 07 грудня 2015 року Реєстраційною службою Білозерського районного управління юстиції Херсонської області 23 липня 2014 року за реєстраційним № 6432265 за ОСОБА_2 було зареєстроване речове право на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1.

За положеннями ст. 16 закону України «Про власність», ст. ст. 28, 22 КпШС України, ст. ст. 60, 70 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, у разі поділу такого майна частки подружжя визнаються рівними.

Відповідно до роз'яснень, наданих п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами, за положеннями ст. ст. 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо ж на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, у зв'язку із визнанням за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину житлового будинку сторін із виділенням її в натурі суд першої інстанції підставно виділив у власність вказаній стороні у справі частину земельної ділянки у відповідності до приведених норм матеріального права та варіанту, запропонованому експертом, не спростованим іншою стороною.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на обставини у справі чи норми права, які б могли бути підставою для її задоволення, скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2016 року, додаткове рішення цього ж суду від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.Є. Лісова