Справа № 442/3703/16-ц
У х в а л а

"18" травня 2016 р. суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Дубель Р.М.., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Матіїшина Андрія Ярославовича ,-

встановив:

17.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дії виконавця у наданій відповіді 10.05.2016 року на скаргу від 18.04.2016 року такими, що порушують право боржника на повторну участь у виконавчому провадженні та належному реагуванні на вимоги виконавця; зобовязати виконавця зустрітися з боржником та вирішити скаргу по суті; судові витрати віднести на рахунок держави.

Перевіривши матеріали скарги вважаю, що таку слід залишити без руху, виходячи з наступного:

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно п.13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст.121 ЦПК України.

Позаяк, заявником не виконано вищевказаних вимог, що також робить зміст, викладених в скарзі вимог незрозумілим, не конкретизовано вимоги та не викладено обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги: не надані докази на підтвердження зазначених обставин (відсутні будь-які документи, на підставі якого було вчинено виконавчі дії, чи звернення скаржника тощо),а тому суд вважає, що скаргу залишити без руху, надавши ОСОБА_1 строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суд ,-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Матіїшина Андрія Ярославовича залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки скарги в двохденний термін з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити позивачу, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дубель Р.М.