Справа № 349/1628/15-ц
Провадження № 2/349/77/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 березня 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 в м.Рогатині цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Рогатинської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про скасування постанови державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори від 09 жовтня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, продовження строку для прийняття спадщини за законом, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов'язання Рогатинської районної державної нотаріальної контори видати ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового та господарських будівель, що розташовані в с.Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області, які на день смерті належали ОСОБА_6,-

в с т а н о в и в:

25 грудня 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до Рогатинської районної державної нотаріальної контори про скасування постанови державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори від 09 жовтня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов'язання Рогатинської районної державної нотаріальної контори видати ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового та господарських будівель, що розташовані в с.Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області, які на день смерті належали ОСОБА_6.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 16 лютого 2016 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3.

У процесі розгляду цивільніої справи представники позивача уточнили позовні вимоги щодо визначення додатковго строку для прийняття спадщини та просли відповідно до вимог ст.550 ЦК Української РСР продовжити строк для прийняття спадщини за законом, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_6

У позовній заяві зазначено, що мати позивача ОСОБА_6, яка постійно проживала в с.Путятинці Рогатинського району, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. За життя ОСОБА_6 заповідального розпорядження не залишила. Позивач, як спадкоємець за законом, має право на ? частину спадкового майна.

У даний час він бажає оформити право власності на спадкове майно, як спадкоємець за законом першої черги, однак не може цього зробити через те, що пропустив строк для прийняття спадщини. Строк подачі заяви ним пропущено через те, що у період, встановлений для прийняття спадщини, він хворів, тривалий час лікувався у неврологічному відділенні Підмихайлівської обласної психіатричної лікарні №2. Крім того, на утриманні у позивача є хворий син ОСОБА_7, 1979 року народження, який визнаний інвалідом ІІ групи та який потребує постійного стороннього догляду. Через ці об'єктивні причини позивач не мав можливості особисто подати заяву про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті матері. Представник позивача за дорученням ОСОБА_1, яка доводиться дружиною позивачу, теж часто хворіє, отримала важку травму, закритий перелом лівої ноги, через що потребує постійного лікування. Крім того, представники позивача зверталися до Рогатинського районного суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно колишнього колгоспного двору. Рішенням Рогатинського районного суду від 27 травня 2013 року у позові було відмовлено. Рішення оскаржувалося в апеляційному та касаційному порядку, що теж потребувало значного часу. 16 червня 2015 року позивач звернувся до Рогатинської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові зазначено, що він пропустив строк для прийняття спадщини, визначений ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року. Просив позовні вимоги задовольнити, скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 жовтня 2015 року, продовжити йому строк для прийняття спадщини за законом, що відкрилася внаслідок смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов'язати Рогатинську районну державну нотаріальну контору видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що належали його матері.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснили, що їх довіритель ОСОБА_5 постійно хворіє, має на утриманні хворого сина. Хворобливий стан їх довірителя підтверджується окрім документів, які долучені до справи, військовим квитком ОСОБА_5, у якому є запис про стан здоров'я, а саме підвищений тиск. Державний нотаріус неправомірно відмовив ОСОБА_5 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_5 проживав у тому ж населеному пункті, що і його мати, а, отже, він прийняв спадщину. Особисто звернутися до державного нотаріуса не мав можливості. Просили позов задовольнити повністю.

Представник Рогатинської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув. Завідувач, державний нотаріус Рогатинської районної державної нотаріальної контори Т.В.Андрейків 21 січня 2016 року направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3, представник відповідачки - ОСОБА_4 позову не визнали зовсім. Заперечили щодо задоволення позовних вимог з тих підстав, що з часу смерті матері позивача минуло 22 (двадцять два) роки. Жодних документів, які б підтверджували незадовільний стан здоров'я позивача протягом цього часу суду не надано. Крім того ОСОБА_9, який доводився чоловіком відповідачки ОСОБА_3 та рідним братом позивача ще в 1999 році оформив спадщину після смерті матері. Позивачу було добре відомо як про дату смерті матері ОСОБА_6, так і про оформлення спадщини його рідним братом. Просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, вислухавши доводи представників позивача, заперечення відповідачки та її представника, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в с.Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 23 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_6 документально підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 НОМЕР_2, виданим Путятинською сільською радою, де у графі мати значиться ОСОБА_6.

Згідно довідки №532, виданої 12 червня 2015 року виконавчим комітетом Путятинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, заповіт від імені ОСОБА_6 у виконавчому комітеті Путятинської сільської ради не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в с.Путятинці в житловому будинку проживав син ОСОБА_9.

22 листопада 1999 року ОСОБА_9 державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст.529 ЦК УРСР, як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться в с.Путятинці Рогатинського району.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим 25 січня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції.

09 жовтня 2015 року державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. відмовлено ОСОБА_5 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про прав на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_5 після смерті його матері ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у с.Путятинці Рогатинського району.

У постанові зазначено, що причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є та обставина, що після смерті матері ОСОБА_5 - ОСОБА_6 22 листопада 1999 року за реєстровим номером Д-376 видано свідоцтво про право на спадщину на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в с.Путятинці, що належало померлій ОСОБА_6, на її сина ОСОБА_9, як такого, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом з матір'ю на час відкриття спадщини у спадковому будинку в с.Путятинці. Крім того, ОСОБА_5 пропустив строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, який згідно з ст.549 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року становив шість місяців з дня відкриття спадщини. Остаточний строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері для ОСОБА_5 - 03 вересня 1994 року.

Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Рогатинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 звернувся 16 червня 2015 року, що підтверджується копією його заяви.

Відповідно до рішення Рогатинського районного суду від 27 травня 2013 року в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Путятинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно колишнього колгоспного двору відмовлено за недоведеністю позовних вимог. Рішенням суду встановлено, що позивач ОСОБА_5 втратив право на майно колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_6, оскільки з лютого 1976 року не брав участі своєю працею та коштами у веденні спільного колгоспного двору, не вчинив жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 Майно, яке належало ОСОБА_6, успадкував ОСОБА_9, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном і подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Рішення суду набуло законної сили 17 липня 2013 року.

Згідно рішення Рогатинського районного суду від 23 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Путятинської сільської ради, виконавчого комітету Путятинської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Путятинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №71 від 09.11.1999 року «Про оформлення права власності на житловий будинок, який належав ОСОБА_6.», визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння в селі Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області від 15.11.1999 року, яке видане ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виконавчим комітетом Путятинської сільської ради та зареєстроване в реєстрі за №108, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину домоволодіння від 22.11.1999 року, видане ОСОБА_9, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 06.06.2013 року ОСОБА_3 приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу за реєстровим №986 та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 від 03.10.2014 року, сторонами якого були ОСОБА_3 і ОСОБА_10, та який посвідчений 03.10.2014 року приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу, визнання за позивачем права власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, зобов'язання відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_10 не чинити позивачу перешкод у користуванні нерухомим майном - домоволодінням АДРЕСА_1, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0,25 га для обслуговування домоволодіння, відмовлено повністю.

Судом було встановлено, що станом на 01.07.1990 року членами колгоспного двору були ОСОБА_6, 1927 року народження і ОСОБА_9, 1952 року народження. Тобто кожен фактично був власником ? частини майна колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, і після її смерті відкрилася спадщина на ? частину в майні колгоспного двору. Спадщину після її смерті прийняв син ОСОБА_9, оскільки був зареєстрований в господарстві, вступив в управління і володіння спадковим майном.

Рішення виконавчого комітету №71 від 09.11.1999 року «Про оформлення права власності на житловий будинок, який належав ОСОБА_6.», видача на підставі вищезазначеного рішення свідоцтва про право власності на домоволодіння 15.11.1999 року, а саме оформлення права власності на житловий будинок за ОСОБА_6, ОСОБА_9, хоча і видане ОСОБА_6 після її смерті, однак жодним чином не порушує прав ОСОБА_5

Позивачем, представниками позивача не надано суду доказів, що з часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 і до 09.11.1999 року ОСОБА_5 вступив в оперативне управління або володіння спадковим майном, чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Та обставина, що позивач проживав у населеному пункті за місцем відкриття спадщини не підтверджує його вступ в оперативне управління майном та спростовується довідкою, виданою виконавчим комітетом Путятинської сільської ради, що фактично у домоволодінні АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року проживав ОСОБА_9 Спадщину після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, прийняла його дружина ОСОБА_3 06 червня 2013 року вона отримала свідоцтво на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_9 - домоволодіння АДРЕСА_1. Рішення Рогатинського районного суду від 23 березня 2015 року набуло законної сили 12 травня 2015 року.

Згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_5, було відхилено. Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2015 року залишено без змін. Ухвала набула законної сили 30 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом пп. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" положення ст. 1272 ЦК України 2003 року, ч. 3 якої визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України 2003 року - 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Згідно з пп. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу "Спадкове право" застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6, 22 листопада 1999 року отримав свідоцтво про право на спадщину, таким чином до спірних правовідносин слід застосовувати норми ЦК УРСР (1963 року).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Статтею 550 ЦК УРСР було передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. За приписами ст. ст.59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до довідки №95, виданої 16 лютого 2016 року виконавчим комітетом Путятинської сільської ради, в склад сім'ї ОСОБА_5 входять дружина - ОСОБА_1, яка здійснює догляд за сином - інвалідом ОСОБА_7, син ОСОБА_7, дочка ОСОБА_11, внучка ОСОБА_12

ОСОБА_1 з 02 січня 2002 року не працює, здійснює догляд за сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, що підтверджується довідкою №331, виданою 23 січня 2008 року виконавчим комітетом Путятинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

Відповідно до довідки №89, виданої 20 грудня 2013 року, ОСОБА_1 з 19 жовтня 2013 року по 20 листопада 2013 року знаходилася на амбулаторному лікуванні з приводу закритого перелому лівої нижньої кінцівки.

ОСОБА_5 з 02 серпня 2013 року по 15 серпня 2013 року лікувався в обласній психіатричній лікарні №2, числиться на обліку в нарколога з діагнозом F.10.20., що підтверджується довідкою, виданою 27 грудня 2013 року Рогатинською районною поліклінікою.

За ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до статті 7 Закону України від 02.09.1993року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

За ст. 5 вищезазначеного закону нотаріус зобов'язаний: здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про нотаріат», глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що державний нотаріус Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 листопада 2015 року діяла на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про нотаріат» з дотриманням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, порушення права позивача відмовою у вчиненні нотаріальної дії у судовому засіданні не встановлено.

Підставами для прийняття судом рішення про продовження строку для прийняття спадщини є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними.

Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов у частині продовження строку для прийняття спадщини не підлягає до задоволення, позивачем не доведено поважності причин пропуску звернення із заявою до нотаріальної контори. З врахуванням тієї обставини, що спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і позивачу достовірно було відомо про час відкриття спадщини, що представником позивача ОСОБА_1 було підтверджено у судовому засіданні, з часу відкриття спадщини минуло більше двадцяти років, а згідно долучених довідок ОСОБА_5 знаходився на лікуванні з 02 серпня 2013 року ро 15 серпня 2013 року, догляд за сином, який визнаний інвалідом, здійснює його дружина ОСОБА_1, що підтверджується наданою суду довідкою, відсутні причини, які можуть бути визнані поважними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_5 до Рогатинської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про скасування постанови державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори від 09 жовтня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, продовження строку для прийняття спадщини за законом, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов'язання Рогатинської районної державної нотаріальної контори видати ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового та господарських будівель в с.Путятинці Рогатинського райну Івано-Франківської області, які на день смерті належали ОСОБА_6, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний термін з дня проголошення рішення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О.О.Лошак