У х в а л а

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 8 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання дій неправомірними, стягнення процентів за користування коштами, відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Шевченківський районний суд м. Києва заочним рішенням від 8 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 20 листопада 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

2 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 8 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2015 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 202 - 208, 213 - 218, 228 - 231, 355, 509, 510, 525 - 527, 530, 536, 545, 548, 610 - 618, 623, 625, 651 - 653, 1058 - 1061, 1166, 1167, 1172, 1192, 1205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження підстави перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 20 листопада 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки відповідач (ПАТ «Фідобанк») виплатив позивачу в рахунок погашення зобов'язань ПАТ «Промекономбанк» 213 тис. 117 грн 63 коп. (173 тис. грн депозитного внеску та нараховані проценти) в межах строку до початку процедури ліквідації цього банку.

Разом з тим у постанові від 25 грудня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію щодо застосування частини другої статті 625 ЦК України, згідно з якою у випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав вважати, що висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2015 року, суперечать висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання дій неправомірними, стягнення процентів за користування коштами, відшкодування майнової та моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 8 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М.Сімоненко