Справа №678/73/16-ц
Провадження №2-678-127/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Суддя Летичівського районного суду Хмельницької області Ходоровський І.Б., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Нове життя», ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який обґрунтований тим, що в квітні 2015 року з оголошення у Летичівській районній газеті дізнався, що буде проводитись реалізація майна Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Нове життя» (далі СВК «Нове життя»), яке розташоване в с. Чапля Летичівського району Хмельницької області. Зателефонувавши за номером телефону, що був вказаний в оголошенні, отримав інформацію про обєкти нерухомості, які продаються та їх вартість.

В подальшому зустрівся з відповідачем ОСОБА_2, яка представилась арбітражним керуючим/ліквідатором майна СВК «Нове життя», повідомила те, що нею розміщено оголошення у газеті про продаж майна кооперативу, зокрема, будівлі тракторного парку, будівлі корівника, будівлі кормоцеху та піднавіс на загальну суму 99323,00 грн.

ОСОБА_2 також розяснила, що він може означене майно придбати, сплативши зазначену суму, підписати договір купівлі-продажу та акт приймання-передачі майна.

Такі дії ним вчинено: підписав договір купівлі-продажу, акт приймання-передачі майна, сплатив СВК «Нове життя» 99323,00 грн. згідно квитанції від 20 квітня 2015 року.

З метою розпорядження майном, яке придбав, звернувся до суду з позовними вимогами про усунення перешкод в користуванні майном, однак працівниками СТОВ «Промінь» йому було заборонено розібрати будівлі та вивезти будівельні матеріали. Під час розгляду справи було зясовано, що вказане майно належить на праві власності СТОВ «Промінь» у звязку з чим 10 грудня 2015 року позовна заява була залишена без розгляду.

В звязку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 20 квітня 2015 року не був нотаріально посвідчений, відповідач ОСОБА_2 розпорядилась майном на що не мала повноважень, вважає, що укладений договір купівлі-продажу від 20 квітня 2015 року є недійсним та підлягає скасуванню.

В позасудовому порядку відповідач ОСОБА_2 відмовилась повернути йому незаконно отриману суму 99323,00 грн. та продовжувала наполягати, що вона всі свої дії, як арбітражного керуючого СВК «Нове життя», виконала правомірно і на законних підставах реалізувала йому належне СВК «Нове життя» нерухоме майно «під розборку».

Враховуючи зазначені обставини просить:

визнати недійсним договір купівлі-продажу будівлі тракторного парку, будівлі корівника, будівлі кормоцеху та піднавісу на загальну суму 99323 грн., які знаходяться в с. Чапля Летичівського району Хмельницької області;

стягнути з СВК «Нове життя», ОСОБА_2 на його користь 99323,00 грн.;

стягнути з СВК «Нове життя», ОСОБА_2 понесені судові витрати.

16 лютого 2016 року до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідачів.

Заява обґрунтована тим, що звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення коштів, оскільки всі прийняті міри щодо повернення сплаченої суми 99323,00 грн. за придбане майно не дали жодного результату. При розгляді справи за його позовом про усунення перешкод в користуванні майном відповідач ОСОБА_2 категорично відмовилась відшкодувати означені кошти, заперечувала проти визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна (під розборку) недійсним. Означена позиція відповідача змушує позивача звернутись з заявою про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Підозрює, що відповідачі, дізнавшись про предявлення позову, можуть прийняти міри щодо уникнення розрахунку із ним.

Ознайомившись з позовною заявою вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

У п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року розяснено, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 ГПК справи про банкрутство підвідомчі господарським судам. Поняття банкрутства, порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом, порядок та умови застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредитора визначаються Законом України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». За цим Законом банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури (стаття 1 вказаного Закону).

Відповідно до ч.ч. 2, 7 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи: про банкрутство; у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

У ч.ч. 1, 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що справи про банкрутство підвідомчі господарським судам і розглядаються ними за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або місцем проживання боржника - фізичної особи. Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

У п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)» № 01-06/606/2013 від 28 березня 2013 року розяснено, що ч. 4 ст. 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, як-от: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника. Дана норма кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Так, позивачем до позовної заяви додано договір купівлі-продажу майна, що складений 20 квітня 2015 року, згідно якого Сільськогосподарський виробничий кооператив «Нове життя», що знаходиться в с. Чапля Летичівського району, , в особі ліквідатора ОСОБА_2, що діє на підставі постанови господарського суду Хмельницької області по справі №3/5025/1360/12 від 24 грудня 2012 року (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) домовились про те, що Продавець зобовязується передати у власність Покупцю, а Покупець зобовязується прийняти і оплатити: будівлю тракторного парку, будівлю корівника, будівлю кормоцеху та піднавіс на сіно, що знаходяться в с. Чапля Летичівського району (п. 1). Вартість проданого майна визначається за ціною будівельних матеріалів бувших у використанні та становить 99323,00 грн. (п. 2).

Матеріали позовної заяви також містять акт приймання-передачі майна від 20 квітня 2015 року згідно якого у відповідності до п. 3.1 укладеного договору купівлі-продажу майна від 20 квітня 2015 року Продавець (СВК «Нове життя» в особі ліквідатора ОСОБА_2М.) передає, а Покупець (ОСОБА_1П.) приймає: будівлю тракторного парку, будівлю корівника, будівлю кормоцеху та піднавіс на сіно, що знаходяться в с. Чапля Летичівського району.

Із квитанції до прибуткового касового ордера від 20 квітня 2015 року вбачається, що СВК «Нове життя» прийнято від ОСОБА_1 за майно підприємства-банкрута згідно договору купівлі-продажу від 20 квітня 2015 року 99323,00 грн.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про Сільськогосподарський виробничий кооператив «Нове життя», що знаходиться в с. Чапля Летичівського району, , які отримані на безкоштовний запит на офіційному сайті Міністерства юстиції України, юридична особа перебуває з 26 грудня 2012 року в стані припинення за судовим рішенням про банкрутство, зокрема, судове рішення Господарського суду Хмельницької області про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури №3/5025/1360/12 від 24 грудня 2012 року. Керівником юридичної особи та підписантом значиться ОСОБА_3, а ОСОБА_2 головою комісії з припинення або ліквідатором.

Згідно змісту позовної заяви позивач просить визнати недійсним укладений ним та ліквідатором кооперативу договір купівлі-продажу майна та стягнути з кооперативу, а також ліквідатора майна, сплачені кошти.

У п. 31 вищезазначеного Інформаційного листа Вищого господарського суду України вказано, що порядок продажу майна банкрута врегульовано статтею 44 Закону. При цьому продаж майна частинами здійснюється лише у випадку, коли не вдалося реалізувати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. Новою редакцією Закону на відміну від попередньої редакції ліквідатору надається право вибору способу продажу активів банкрута для забезпечення відчуження майна за найвищою ціною. Такими способами є проведення аукціону та продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Законом визначено склад майна, яке може продаватися ліквідатором на аукціоні (частина друга статті 44 Закону) та активів, які можуть бути реалізовані безпосередньо юридичній або фізичній особі (частина шоста статті 44 Закону). Особи, з якими ліквідатором укладено договори на реалізацію майна банкрута, мають провести розрахунки не пізніше моменту передачі їм придбаного майна. Усі спори, пов'язані з реалізацією майна банкрута, вирішуються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Віднесення до компетенції господарського суду питань, що повязані із ліквідацією юридичної особи, повязано із централізованим вирішенням всіх вимог до боржника, виявленням усієї ліквідаційної маси та вирішенням інших питань, що можуть вплинути на здійснення цього провадження.

Таким чином, уклавши договір купівлі-продажу майна та реалізувавши майно ліквідатор діяв в межах повноважень згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а оскільки усі спори, пов'язані з реалізацією майна банкрута, вирішуються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство, даний спір не може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, заява про забезпечення позову повертається позивачу разом з матеріалами позовної заяви.

Крім того, в абз. 8 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Нове життя», ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення коштів.

Ухвалу невідкладно разом із заявою та всіма доданими до неї документами надіслати ОСОБА_1.

Роз'яснити ОСОБА_1 можливість звернення до суду в порядку господарського судочинства.

ОСОБА_1 повернути сплачений судовий збір згідно квитанцій: №0.0.478105958.1 від 18 грудня 2015 року в розмірі 487,20 грн., №0.0.505983113.1 від 16 лютого 2016 року в розмірі 64,00 грн., №0.0.505984112.1 в розмірі 275,60 грн., №0.0.508320943.1 від 19 лютого 2016 року в розмірі 442,03 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис ОСОБА_4

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_4