Провадження №22-ц/784/1002/16
Категорія:27 Головуючий у суді першої інстанції - Прохоров П.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_4

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 листопада 2012 р. по справі за позовом

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

(далі - ПАТ «Дельта Банк»)

до

ОСОБА_4

про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 р. ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_5 (яка змінила своє прізвище на ОСОБА_4) про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 13 липня 2007 р. між ПАТ «Дельта Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 002-14073-130707, відповідно до умов якого Банк відкрив останній відновлювальний відкличний картковий рахунок № НОМЕР_1 зі встановленням кредитного ліміту. Відповідачка в свою чергу зобов'язувалася щомісяця та в строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній місяць, сплачувати суму процентів, суму пені та інші платежі відповідно до умов договору.

Посилаючись на те, що відповідачка неналежним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим, станом на 7 липня 2012 р. утворилось 4 614 грн. 91 коп. заборгованості за тілом кредиту, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 листопада 2012 р. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» 4614 грн. 91 коп. заборгованості. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та неповне з'ясування обставин справи щодо розміру заборгованості, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Так, судом встановлено, що 13 липня 2007 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 002-14073-130707, відповідно до умов якого Банк відкрив останній відновлювальний відкличний картковий рахунок № НОМЕР_1 зі встановленням кредитного ліміту у розмірі 3 000 грн.

Відповідно до умов укладеного договору, відповідачка зобов'язалась щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків оплати заборгованості за кредитною лінією та овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та овердрафтом.( п.2 ).

Проте, відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 7 липня 2012 р. утворилось 4 614 грн. 91 коп. заборгованості.

За такого, на підставі ст. ст. 526, 527, 1054 ЦК України, суд першої інстанції дійшов про те, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягнення з відповідачки.

Посилання відповідачки на необґрунтованість розподілу внесених коштів, колегія суддів не може прийняти до уваги .

Так, відповідно до п. 1.3 кредитного договору Банк відкрив ОСОБА_4 кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн., та на день укладення цього договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що держатель карти сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в Тарифному пакеті «Visa Класичний», що міститься в додатку № 1до цього Договору.

Відповідно до Тарифів на обслуговування платіжних карток Visa Classic та Тарифний пакет «Visa Класичний» (надалі - Тарифи) з якими відповідно до п. 4.1. кредитного договору відповідачка ознайомлена та погодилась вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі договору, здійснювались нарахування відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 29,90% річних, плата за обслуговування кредитного залишку у сумі 2,99% щомісячно від суми використаних кредитних коштів, що за принципом нарахування та характером сплати є комісією, а також штрафів на прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу у сумі 365 % річних на суму непогашеної частки обов'язкового мінімального платежу, що нараховується щомісячно.

Згідно п.1.4 Тарифів визначено обов'язковий мінімальний платіж, що складається з :

-7% суми поточної заборгованості ( п. 1.3 Тарифів);

-всі нараховані проценти ( 29,9% річних - п. 1.1.1 Тарифів);

-всі нараховані плати ( 2,99 щомісячно - п. 1.2 Тарифів);

-штрафи та інші щомісячні платежі.

Крім того, відповідно до п. 2.13 кредитного договору держатель

доручає Банку здійснювати договірне списання грошових коштів з Рахунку погашення сум заборгованості, яка виникла за цим договором.

Таким чином, всі нарахування та списання коштів проводились відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Не можуть бути підставою для зменшення кредитної заборгованості надані відповідачкою квитанції ( а.с. 41-42) на загальну суму 3 020 грн., оскільки зазначені квитанції не містять будь-які ідентифікуючі ознаки проведення коштів через банківську установу України, а саме відсутні дата платежу, назва Банку у якому здійснено операцію, печатка Банку , підпис касира.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав.

Головуючий: Н.О.Шаманська

Судді: І.В. Лівінський

З. Л.Шолох