Справа № 683/709/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року позивачі звернулись в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просять визнати за ними в рівних частках право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано 30 січня 2003 року відділом приватизації відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Зоря», вони у рівних частках є власниками квартири АДРЕСА_2. Своє право власності у встановленому законом порядку вони зареєстрували у Старокостянтинівському БТІ. На даний час у них виникла необхідність у відчуженні квартири, однак при зверненні до нотаріуса їм було відмовлено у посвідченні договору дарування з тих підстав, що відділ приватизації ВСАТ «Зоря» не мав права на приватизацію житла, через що видане ним свідоцтво про право власності на житло не береться нотаріусом до уваги.

Оскільки їхнє право на спірну квартиру не визнається, тому на підставі ст.392 ЦК України просять визнати за ними в рівних частках право власності на цю квартиру.

Позивачі, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не з»явились, подавши письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, просять позов задоволити.

Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано 30 січня 2003 року відділом приватизації відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Зоря» на підставі розпорядження №452 від 21 січня 2003 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної власності у рівних частках належить квартира АДРЕСА_2 загальною площею 23,6 кв.м житловою площею 11,2 кв.м. Право власності позивачів на зазначену квартиру на підставі цього свідоцтва було зареєстровано 02 липня 2004 року у Старокостянтинівському БТІ у реєстрову книгу №22, номер запису 4309, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4023340 від 02 липня 2004 року, а також технічним паспортом на спірну квартиру, виданим 18 березня 2003 року КП «Старокостянтинівське БТІ».

10 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 щодо посвідчення договору дарування належної їй 1/4 частини квартири АДРЕСА_3. Однак державний нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що на порушення ч.1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» свідоцтво про право власності на квартиру видано не уповноваженим на те органом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 березня 2016 року.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_3 було видано відділом приватизації ВСАТ «Зоря» на підставі розпорядження №452 від 21 січня 2003 року й право власності на цю квартиру зареєстровано в Старокостянтинівському БТІ за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що було внесено відповідний запис №4309 до реєстраційної книги за №22.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, яка діяла на час виникнення прав на нерухоме майно) приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до п.5 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир у власність громадян оформлялася свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструвалося в органах приватизації і не потребувало нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.п. 13, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року №56 (яке було чинним на момент виникнення права власності на квартиру) приватизація державного житлового фонду здійснювалася уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управління яких знаходився державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснювалася на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Вищезазначеним Положенням також визначався порядок державної реєстрації права власності на квартиру, зокрема п.28 Положення передбачалася обов'язкова реєстрація в органах технічної інвентаризації свідоцтва про право власності на квартиру.

Таким чином, зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили ЦК України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_3 було видано відділом приватизації ВСАТ «Зоря» на підставі розпорядження №452 від 21 січня 2003 року й право власності на цю квартиру зареєстровано в Старокостянтинівському БТІ за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що було внесено відповідний запис №4309 до реєстраційної книги за №22.

Згідно довідки Старокостянтинівського БТІ про технічний опис об»єкта нерухомого майна №304 від 10 березня 2016 року квартира АДРЕСА_3 відповідає даним технічного паспорта, виданого 18 березня 2003 року КП «Старокостянтинівське БТІ».

Надані суду правовстановлюючі документи беззаперечно вказують на те, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_3.

Оскільки право власності позивачів на вищезазначену квартиру не визнається державним нотаріусом, через що вони позбавлені можливості вільно нею розпорядитись, тому на підставі ст.392 ЦК України за позивачами слід визнати у рівних частках право власності на спірну квартиру.

Оскільки відповідачем є орган місцевого самоврядування, судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 392 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: