Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.

суддів: - Максимчук З.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У поданій апеляційній скарзі, публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що висновок місцевого суду про пропущення позивачем строку позовної давності є помилковим, оскільки відповідач здійснював періодичні погашення заборгованості, а останнє погашення було здійснено 28 грудня 2012 року в сумі 500 грн шляхом внесення коштів в касі Костопільського відділення № 4.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Додає, що звернення до суду з позовом було здійснено в межах строку позовної давності 15 жовтня 2015 року, оскільки строк позовної давності у даному спорі спливає 28 грудня 2015 року.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог.

У запереченні на апеляційну скаргу представник відповідача вказує на

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 564/2522/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Олійник П.В.

Провадження №22-ц/787/364/2016 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

законність та обгрунтованість судового рішення. Просить про відхилення апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши

пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з постановленням нового рішення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" після закінчення дії договору у листопаді 2008 року з достовірністю знав про грубе порушення з боку відповідача взятих на себе зобов'язань і вже тоді у позивача виникло право на звернення з позовом до суду.

Такий висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між ПАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6).

Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" ОСОБА_3 ознайомився з фінансовими умовами надання кредитної картки, а також прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, що він підтвердив своїм особистим підписом (а.с. 7).

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань виникла заборгованість за кредитним договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_3 (а.с. 54), а також розрахунком заборгованості (а.с. 4) розмір якої, станом на 31.08.2015 року, становить:

3510,93 грн - заборгованість за кредитом;

12887,97 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом;

2685,11 грн - заборгованість за пенею та комісією;

250,00 грн - штраф (фіксована частина);

954,20 грн - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У поданих до суду першої інстанції запереченнях проти позовної заяви ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строків позовної давності, в обґрунтування чого покликався на положення ст. 257, щодо загальної позовної давності тривалістю у три роки та на положення ч. 2 ст. 258 ЦК України, щодо спеціальної позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (а.с. 37).

Згідно п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг, договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк (а.с. 12).

За положеннями ст.ст. 257, 261, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З наданої у розпорядження суду виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 вбачається, що 28 грудня 2012 року ОСОБА_3 у Костопільському відділенні № 4 ПАТ КБ "ПриватБанк" востаннє було внесено платіж на його кредитну картку НОМЕР_1 (з карти на карту) в розмірі 500 грн (а.с. 5, 60-61).

Доводи представника відповідача стосовно того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_3 особисто в період з 28.11.2008 року по 28.12.2012 року вносив платежі на його кратку не заслуговують на увагу.

Згідно п. 8.4. Умов та правил надання банківських послуг держатель несе відповідальність за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту його письмової заяви про блокування коштів на картці та за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до того моменту поки карту не буде поставлено в стоп-лист платіжною системою (а.с. 11 зворот).

Як встановлено судом, відповідач не звертався до ПАТ КБ "ПриватБанк" з заявою про втрату чи блокування його картки, платіжною системою в стоп-лист картку не поставлено, а тому відповідальність за всі операції по картці, згідно умов договору, несе ОСОБА_3 як її держатель.

Таким чином, внісши на оновлену кредитну карту 28 грудня 2012 році 500 грн, ОСОБА_3 вчинено дію, яка свідчить про часткове виконання обов'язків по договору.

Оскільки, у даному випадку відбулось переривання строку позовної давності, то згідно вимог ч. 3 ст. 264 ЦК України з 28 грудня 2012 року перебіг строку позовної давності починається заново.

Після переривання перебігу позовної давності ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом - 15 жовтня 2015 року в межах строку загальної позовної давності.

Разом з тим, відповідачем зроблено заяву про застосування як загальної так і спеціальної позовної давності.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" пеня нарахована за один рік.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_3, що наявний в матеріалах справи (а.с. 4-5), сума пені, яка була йому нарахована за календарний рік, що передував поданню банком позову, становить 1200 грн (100 грн пені за місяць).

Відповідно до умов кредитування, що встановлені сторонами при укладені договору, за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн + 5 % від суми позову (а.с. 7).

Отже, ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити ПАТ КБ "ПриватБанк" штраф в розмірі 1129 грн 94 коп. (250 грн - фіксована частина; 879,94 грн - процентна складова (5 % від суми позову)).

За таких обставин з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 18728 грн 84 коп, яка складається з:

- 3510 грн 93 коп. - заборгованість за кредитом;

- 12887 грн 97 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 1200 грн - заборгованість за пенею та комісією;

- 250 грн - штраф (фіксована частина);

- 879 грн 94 коп. - штраф (процентна частина).

Ураховуючи те, що судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Надані ОСОБА_3 судові рішення Верховного Суду України та Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, як приклади неоднакового застосування норм матеріального права, не можуть бути прийнятними апеляційним судом, оскільки в них на відміну від справи, яка розглядається, наявні різні фактичні обставини.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Ціна позовних вимог майнового характеру, що заявлялись позивачем становить 20288,21 грн, що складає 100 % позовних вимог майнового характеру. Розмір задоволених вимог майнового характеру становить 18728,84 грн, що складає 92,3 % таких позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача підлягає судовий збір, сплачений за 92,3 % позовних вимог майнового характеру, що становить 1124,21 грн - за розгляд справи судом першої інстанції, а також 1236,63 грн - за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

На підставі ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258, ст.ст. 261, 264, 526, 629, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2015 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 18728 (вісімнадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн 84 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 1124 (одну тисячу сто двадцять чотири) грн 21 коп. - у відшкодування понесених ним судових витрат за розгляд справи судом першої інстанції, а також 1236 (одну тисячу двісті тридцять шість) грн 63 коп. - у відшкодування понесених ним судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: З.М. Максимчук

О.В. Оніпко