Справа № 2-456/11
Провадження № 2-п/0182/20/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рибакової В.В., при секретарі Затуливітер Н.В., за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 07.09.2011 року по справі № 2-456/11, -

встановив:

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09.2011 року, ухваленим у справі № 2-456/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи Комунальне підприємство „Житлово-експлуатаційна контора №9, Товариство з обмеженою відповідальністю „Керуюча компанія „КомЕнерго-Нікополь, про виділення у користування кімнати, зобовязання вчинити певні дії, вимоги позивача були задоволенні. Виділено ОСОБА_3 у користування кімнату площею 11,7 кв.м. в АДРЕСА_1. Залишено ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у користування кімнату площею 12,9 кв.м, кімнату площею 16,9 кв.м, кімнату площею 17,1 кв.м. в АДРЕСА_1. Підсобні приміщення АДРЕСА_1: кухню площею 5,4 кв.м, вбиральні 1,0 кв.м, ванну кімнату 2,2 кв.м., коридор 12,8 кв.м., вбудовані шафи 0,8; 0,5 ;0,3 ; 0,3 кв.м - залишено в загальному користуванні. Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю „Керуюча компанія „КомЕнерго-Нікополь укласти з ОСОБА_3 окремий договір найму на кімнату площею 11,7 кв.м в АДРЕСА_1.

03.02.2016 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення, посилаючись на те, що вона не знала, що на розгляді в Нікопольському міськрайонному суді Дніпропетровської області знаходилася така справа, не була належним чином повідомлена про розгляд справи, що обставини викладені в позові не відповідають дійсності, що у неї є докази того, що позивач з 2003 року не проживає в квартирі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 вимоги заяви підтримала. Суду пояснила, що судові повістки та заочне рішення ОСОБА_1 не отримувала по пошті. Про заочне рішення дізналась після ознайомлення зі справою її представника. Вказала, що всі відповідачі під час розгляду справи проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак судових повісток не отримували. Зазначила, що до їх поштової скриньки мали доступ сторонні люди, тому могли забирати судові повістки будь-хто. Також вказала, що позивач уклав окремий договір найму на кімнату лише у 2015 році, після чого вони і дізналися про те, що було рішення. Вважає, що позивач не мав права на звернення до суду з таким позовом, так як не звертався до членів сімї для надання згоди на укладення з ним окремого договору найму. Вказала, що ОСОБА_3 з 2003 року не проживає в квартирі. На даний час на розгляді в Нікопольському міськрайонному суді знаходиться позов ОСОБА_3 про вселення у спірну квартиру.

Позивач у судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Вислухавши представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 разом з іншими відповідачами протягом розгляду справи (позов поданий 25.05.2009 року рішення постановлено 07.09.2011 року) неодноразово направлялися судові виклики за відомою судові адресою, в тому числі з повідомленням які були вручені (а.с.53-56) і які не вручені за спливом строку зберігання (а.с.20-24). Посилання представника відповідача ОСОБА_1 на те, що до їх поштової скриньки мали доступ сторонні особи, суд до уваги не приймає, так як утримання поштової скриньки у належному стані та отримання кореспонденції входить до повноважень мешканців квартири. Копію заочного рішення також своєчасно було направлено відповідачу ОСОБА_1 з повідомленням, однак конверт повернувся до суду 31.10.2011 року за спливом строку зберігання, як не вручений, у розумінні ст.77 ЦПК України, вважається доставленим. Крім того, з пояснень представника заявника вбачається, що про те, що відповідач оформив особовий рахунок стало відомо ще у 2015 році. З заявою про перегляд заочного рішення відповідач звернулася лише 03.02.2016 року.

Враховуючи все вище викладене суд вважає, що відповідач не зявлявся в судові засідання без поважних причин.

Докази на які посилається відповідач в огрунтування заяви, на думку суду, не є підставою для скасування заочного рішення.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що підстав для перегляду заочного рішення немає.

Заяву ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 231 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 07.09.2011 року по справі № 2-456/11 залишити без задоволення.

Розяснити ОСОБА_1, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_6