У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, служба у справах дітей Уманської районної державної адміністрації Черкаської області, про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя та встановлення режиму користування майном, за касаційною скаргою ОСОБА_11 на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 12 листопада 1977 року вона та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, у якому у 1987 році народилася дочка ОСОБА_8 Відповідач протягом тривалого часу не підтримує з позивачкою будь-яких відносин.

У шлюбі сторонами набуто житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, рухоме майно та присадибну земельну ділянку. Відповідач, за згодою усіх мешканців будинку, володіє та одноособово користується кімнатою площею 9 кв. м, що розташована на першому поверсі будинку, також на першому поверсі розташовані приміщення загального користування, а саме: кухня, коридор, ванна кімната та туалет, якими відповідач користується одноособово, не допускаючи інших членів сім'ї до зазначених приміщень.

Просила розірвати шлюб, поділити спільне майно подружжя та встановити режим користуванням майном, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 червня 2013 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зареєстрований 12 листопада 1977 року у відділі РАЦС Уманського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 647.

Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, що складається з: кімнати площею 9 кв. м, що розташована на першому поверсі будинку та відповідає позначці 1-7 у технічному паспорті; гаража площею 22 кв. м, що розташований на першому поверсі будинку та відповідає позначці 1-5 у технічному паспорті; кімнати (кладової) площею 20,2 кв. м, що розташована на першому поверсі будинку та відповідає позначці 1-4 у технічному паспорті; кімнати площею 19,5 кв. м, що розташована на другому поверсі будинку та відповідає позначці 1-13 у технічному паспорті; кімнати площею 11,6 кв. м, що розташована на другому поверсі будинку та відповідає позначці 1-14 у технічному паспорті; кімнати площею 11 кв. м, що розташована на другому поверсі будинку та відповідає позначці 1-15 у технічному паспорті; кімнати площею 8,1 кв. м, що розташована на другому поверсі будинку та відповідає позначці 1-12 у технічному паспорті; кухні площею 7,1 кв. м, що розташована на першому поверсі житлового будинку та відповідає позначці 1-6 у технічному паспорті; ванної кімнати та санвузла площею 2,9 кв. м, що розташовані на першому поверсі житлового будинку та відповідають позначці 1-9 у технічному паспорті; коридора площею 1,8 кв. м, що розташований на першому поверсі житлового будинку та відповідає позначці 1-8 у технічному паспорті; коридора площею 6,9 кв. м, що розташований на першому поверсі житлового будинку та відповідає позначці 1-10 у технічному паспорті.

Залишено у власності ОСОБА_7 та виділено: кімнату площею 9 кв. м, що розташована на першому поверсі будинку та відповідає позначці 1-7 у технічному паспорті; гараж площею 22 кв. м, що розташований на першому поверсі будинку та відповідає позначці 1-5 у технічному паспорті; кімнату (кладову) площею 20,2 кв. м, що розташована на першому поверсі будинку та відповідає позначці 1-4 у технічному паспорті.

Залишено у власності ОСОБА_6 та виділено: кімнату площею 19,5 кв. м, що розташована на другому поверсі будинку та відповідає позначці 1-13 у технічному паспорті; кімнату площею 11,6 кв. м, що розташована на другому поверсі будинку та відповідає позначці 1-14 у технічному паспорті; кімнату площею 11 кв. м, що розташована на другому поверсі будинку та відповідає позначці 1-15 у технічному паспорті; кімнату площею 8,1 кв. м, що розташована на другому поверсі будинку та відповідає позначці 1-12 у технічному паспорті.

Кухню площею 7,1 кв. м, що розташована на першому поверсі житлового будинку та відповідає позначці 1-6 у технічному паспорті; ванну кімнату та санвузол площею 2,9 кв. м, що розташовані на першому поверсі житлового будинку та відповідають позначці 1-9 у технічному паспорті; коридор площею 1,8 кв. м, що розташований на першому поверсі житлового будинку та відповідає позначці 1-8 у технічному паспорті, коридор площею 6,9 кв. м, що розташований на першому поверсі житлового будинку та відповідає позначці 1-10 у технічному паспорті залишено у спільному користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_11 у прийнятті апеляційної скарги на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 червня 2013 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_11, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути відхилена.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Такий висновок підтверджений у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15.

ОСОБА_11 не брав участі у справі, проте у листопаді 2015 року звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 червня 2013 року.

Порушення зазначеним рішенням своїх прав він обґрунтовував тим, що 25 травня 2007 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 492 795 грн 66 коп. позики і оскаржуваним рішенням ускладнено його виконання.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_11 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 червня 2013 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_11 не доведено, що оскаржуваним ним рішенням суду першої інстанції вирішено питання про його права та обов'язки і що позбавлення відповідача права власності на частину майна унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_11 суми боргу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 342, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_11 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік