Справа № 200/9075/15-ц
Провадження №2/200/1172/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Худицькій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанія «Альянс» про визнання пункту договору недійсним, стягнення страхового відшкодування та 3%річних за прострочення виконання грошового зобовязання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача ПАТ «ОСОБА_2 компанія «Альянс» про стягнення страхового відшкодування за договором комплексного страхування подорожуючих за кордоном серія АЛ-Т1 № 15.0005102.03 від 19.09.2013 р.

У подальшому уточнила позовні вимоги та просила: визнати підпункт «5.1.5» пункту 5 договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном серія АЛ-Т1 № 15.0005102.03 від 19.09.2013 року, несправедливим та недійсним і таким що: 1) порушує принцип добросовісності, 2) призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін, 3) завдає шкоди споживачеві. Також стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанії «Альянс» на її користь страхове відшкодування у розмірі 5152,42 євро та суму 3 % річних у розмірі 195,65 євро, з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

В обґрунтування позову зазначила, що 19 вересня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном Серія АЛ-Т1 № 15.0005102.03.

03.07.2014 р., під час перебування за кордоном, у м. Дюссельдорф, Федеративна Республіка Німеччина, з нею стався страховий випадок - на 26 неділі вагітності раптово почалася кровотеча та, внасідок цього, передчасна родова діяльність. Вона була доставлена швидкою допомогою до лікувального закладу Федеративної Республіки Німеччина, а саме: відділення акушерства Академічної університетської клініки ім. Г. Гейне Євангельскої лікарні м. Дюссельдорф, де її було надано невідкладну медичну допомогу та здійснене оперативне втручання за життєвими показниками і де вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 03.07.2014 р. по 11.07.2014 р.

Згідно з медичним висновком Євангельскої лікарні м. Дюссельдорф, пацієнтка поступила на 25+5 неділі вагітності з ознаками передчасної родової діяльності. Була проведене антибактеріальна терапія. У ході процедур почалася нестримна родова діяльність, в результаті чого було встановлено показання до кесаревого розтину на 27+1 тижні вагітності.

06.07.2014 р., в 23.56 часу відбулися передчасні пологи: повторний кесарів розтин в умовах нестримної родової діяльності. Народився хлопчик, вага 1200 г. Після пологів дитина була переведена у дитячу клініку. 11.07.2014 р. позивач була виписана з лікарні. 26.07.2014 року хлопчик несподівано помер від мезентеріального інфаркту. Про настання страхового випадку була сповіщена у телефонному режимі сервісна компанія Coris Ukraine PJSC. Надалі були надані усі необхідні документи: копія страхового поліса; форма авторизації з інформацією про страховий випадок; рахунок лікувального закладу за надану медичну допомогу та медичний висновок Євангельскої лікарні м. Дюссельдорф; переклад на українську та російську мови медичного висновку Євангельскої лікарні м. Дюссельдорф; копію закордонного паспорту позивача.

09.09.2014 р. електронною поштою від Coris Ukraine PJSC було надіслана відповідь ПАТ «ОСОБА_2 компанія «Альянс» з відмовою у здійсненні страхового відшкодування на підставі п.5.1.1. правил страхування, а саме: якщо витрати повязанні з вагітністю терміном більше трьох місяців, абортами (за винятком змушеного переривання вагітності, що стало наслідком нещасного випадку) або пологами, витрати не підлягають відшкодуванню.

28.11.2014 р. позивач самостійно сплатила за медичні послуги Євангельскої лікарні м. Дюссельдорф в розмірі 5152,42 Євро. У грудні 2014 року позивач отримала офіційну відповідь відповідача листом за вих. № 722 від 03.12.2014 р., у якому він відмовив у здійсненні страхового відшкодування, оскільки вважає, що випадок від 03.07.2014 року не підпадає під дію страхового покриття договору страхування. Відповідно до умов договору договір діє від 20.03.2014 року до 19.03.2015 року, та страхове покриття відносно застрахованої особи здійснюється протягом 90 днів перебування поза межами України. Отже дія страхового покриття за договором, відповідно до позначок в наданих ксерокопіях документів, що підтверджують перетин кордону України, почалась з 20.03.2014 року та скінчилась 17.06.2014 року. Також, випадок, що було заявлено від 05.07.2014 року, підпадає під перелік п.5 загальної частини, та не підлягає відшкодуванню. Позивач вважає таку відмову відповідача незаконною, вважає, що з нею стався страховий випадок, передбачений коротким описом програм страхування, який наведений у таблиці 1 страхового полісу (основної частини договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном), а саме невідкладна акушерська допомога до 29-го тижня вагітності. ОСОБА_2 своєю бездіяльністю порушує норми чинного законодавства України у сфері страхування, тому позивач вважає, що належна їй до виплати страхова сума складає 5152,42 євро та сума 3 % річних складає 195,65 євро за порвшеня грошового зобовязання.

У судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити у повному обсязі, пославшись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що між позивачем та відповідачем було укладено договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном серія АЛ-Т1 № 15.0005102.03 від 19.09.2013 р. Договір було укладено щодо багаторазової подорожі, строк дії з 20.03.2014 р. по 19.03.2015 р., кількість днів страхового покриття - 90 днів. Договір складається з основної частини та загальної частини на 8 сторінках. З умовами договору страхування та правилами страхування позивач ознайомлений, про що свідчіть підпис гр. ОСОБА_1 у договорі страхування. Тому посилання позивача на те, що їй не надавалися для ознайомлення правила страхування є безпідставними. Також зазначив, що у п. 5.1.5 загальної частини договору передбачено, що не підлягають відшкодуванню витрати, повязані з вагітністю терміном більше 3 місяців, абортами (за винятком змушеного переривання вагітності, що стало наслідком нещасного випадку) або пологами. Умовами основної частини договору передбачено надання невідкладної акушерської допомоги до 29 тижня вагітності. Ці терміни не є двозначними, взаємовиключними, як зазначає позивач. Пологи фізіологічний процес. Надання невідкладної акушерської допомоги передбачено у звязку з тим, що під час проведення будь-якого оперативного втручання, вагітної потребують надання допомоги саме лікаря акушера-гінеколога, а не лише хірурга, травматолога, інфекціоніста та інших. Крім цього, зазначив, що позивач звернувся до сервісної служби з повідомленням про настання страхового випадку 05.07.2014 р., а не 03.07.2014 р., тим самим порушивши умови договору страхування. Також відповідач вказав, що договір страхування почав діяти з 20.03.2014 р. і діяв протягом 90 днів та скінчив свою дію 17.06.2014 р. Позивач звернувся за наданням медичної допомоги 03.07.2014 р. Відповідно по п.5.3.7. загальної частини договору страхування не підлягають відшкодуванню витрати, повязані із страховим випадком, які мали місце до початку дії договору страхування або після закінчення терміну дії договору страхування.

Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Судом встановлено, що 19 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «ОСОБА_2 компанією «Альянс» був укладений договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном серії АЛ-Т1 № 15.0005102.03, предметом якого є майновий інтерес, що не суперечить закону і пов'язаний з медичними та іншими витратами страхувальника (застрахованої особи) щодо оплати послуг медичним, транспортним та іншим сервісним службам за надання екстреної допомоги у звязку з настанням страхового випадку із застрахованою особою при здійсненні подорожі чи поїздки, зі строком його дії з 20.03.2014 р. по 19.03.2015 р. за програмою страхування ОСОБА_2 сума на одну особу становить 30 000 євро.

03 липня 2014 року, під час перебування у м. Дюссельдорф Федеративної Республіки Німеччина, з позивачем стався страховий випадок - на 26 неділі вагітності почалася передчасна родова діяльність. Позивач була доставлена швидкою допомогою до відділення акушерства Академічної університетської клініки ім. Г. Гейне Євангельскої лікарні м. Дюссельдорф, де вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 03.07.2014 р. по 11.07.2014 р. Її було надано невідкладна медична допомога та 06.07.2014 р. здійснене оперативне втручання за життєвими показниками, а саме: нестримна родова діяльність, передчасні пологи на 27+1 тижні вагітності. Народився хлопчик вагою 1200 г. 26.07.2014 року хлопчик несподівано помер від мезентеріального інфаркту».

Про настання страхового випадку була сповіщена у телефонному режимі сервісна компанія Coris Ukraine PJSC. Відповідно до п. 9.1. умов договору страхування позивачем були надані наступні документи:

- 08.07.2014 р. копію страхового поліса;

- 29.07.2014 р. форму авторизації з інформацією про страховий випадок;

- 21.08.2014 р. рахунок лікувального закладу за надану медичну допомогу та медичний висновок Євангельскої лікарні м. Дюссельдорф;

- 20.10.2014 р. переклад на українську та російську мови медичного висновку Євангельскої лікарні м. Дюссельдорф;

- 10.11.2014 р. та 21.11.12014 р. копію закордонного паспорту Позивача.

09 вересня 2014 року електронною поштою від Coris Ukraine PJSC було надіслана відповідь з відмовою у здійсненні страхового відшкодування з посиланням на п.5.1.5. правил страхування: якщо витрати повязанні з вагітністю терміном більше трьох місяців, абортами (за винятком змушеного переривання вагітності, що стало наслідком нещасного випадку) або пологами, витрати не підлягають відшкодуванню.

Як встановлено судом, за наданні медичні послуги Євангельскої лікарні м. Дюссельдорф позивачем 28.11.2014 р. були сплачені медичні витрати в сумі 5152,42 євро, що підтверджується банківським рахунком.

Офіційна відмова у здійсненні страхового відшкодування була викладена відповідачем листом за вих. № 722 від 03.12.2014 р., з посиланням на те, що випадок від 03.07.2014 року не підпадає під дію страхового покриття договору, який становить 90 днів перебування застрахованої особи поза межами України. Дія страхового покриття за договором, відповідно до позначок в наданих ксерокопіях документів, що підтверджують перетин кордону України, почалася з 20.03.2014 р. та скінчилась 17.06.2014 р. Також, випадок, що було заявлено від 05.07.2014 року, підпадає під перелік п. 5 загальної частини, та не підлягає відшкодуванню.

Згідно з п. 3.1. загальної частини договору страхування страховик оплачує екстрені медичні витрати, повязані з лікуванням застрахованого, необхідність в якому зявилася у звязку з гострим захворюванням, загостренням хронічного захворювання, травмою, отруєнням та іншим нещасним випадком, що трапились під час здійснення поїздки або подорожі, в період дії цього договору.

Відповідно до короткого опису програм страхування «А», «В», «С», наведеним у таблиці 1 основної частини договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном, до опції страхування належить у тому числі невідкладна акушерська допомога до 29-го тижня вагітності.

Відповідно до п. 7.4. загальної частини договору, страховик зобовязаний відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків.

Також, відповідно до п. 11.1 загальної частини договору страхування страхова виплата здійснюється протягом 15 днів після одержання всіх необхідних документів, що підтверджують факт, причини та обставини настання випадку та розмір завданих збитків та складання страховиком страхового акту, якщо інший строк особливо не зазначений в договорі страхування.

Відповідно до п. 6.1. загальної частини договору, договір страхування укладається щодо здійснення одної поїздки або подорожі. Договір страхування може бути укладений також щодо обмеженої кількості поїздок або подорожей, що здійснюються протягом строку його дії. Договором страхування можуть бути передбачені обмеження щодо максимальної тривалості окремої поїздки або подорожі, здійснюваних Застрахованим протягом строку дії договору страхування. При цьому строки здійснення таких поїздок або подорожей підтверджуються відповідними відмітками митних органів в закордонному паспорті Застрахованого відповідними посвідченнями про відрядження або іншими документами компетентних органів.

Згідно з ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача, що строк дії договору страхування становить 90 днів страхового покриття, тобто 90 днів перебування страхувальника за кордоном. У звязку з чим, на думку відповідача, договір страхування почав діяти з 20.03.2014 року і скінчив свою дію 17.06.2014 року.

В тексті як основної так і загальної частини договору страхування немає будь-якого пояснення, вказівки, роз'яснення, що означають цифри 365/90 і що це за кількість днів. Але, у тексті основної частини договору страхування вказано, що договір діє з 20.03.2014 р. по 19.03.2015 р.

Укладаючи договір, позивач розраховував, що термін договору становить 1 рік - з 20.03.2014 р. по 19.03.2015 р. Дата початку договору обумовлена тим, що 19.03.2014 р. закінчувався термін дії попереднього договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном. Крім того, при підписанні договору страхування відповідач не запитував у позивача ні закордонний паспорт, ні будь-які інші документи, не з'ясовував усно про яке-небудь обмеження перебування позивача за кордоном, що надалі давало б право відповідачу встановлювати обмеження дії договору чи дії страхового покриття. Тому заперечення відповідача у цій частини суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Суд не приймає посилання представника позивача на п.5.1.5 загальної частини договору страхування, як на підставу відмови у відшкодуванні позивачу страхової суми.

У таблиці 1 основної частини договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном серії АЛ-Т1 № 15.0005102.03, страховим випадком за програмою страхування А визнається невідкладна акушерська допомога до 29-го тижня вагітності.

В підпункті 5.1.5. пункту 5 загальної частини договору страхування вказано, що не підлягають відшкодуванню витрати, повязанні з наданням допомоги Застрахованому, якщо витрати повязані з вагітністю терміном більше трьох місяців, абортами (за винятком змушеного переривання вагітності, що стало наслідком нещасного випадку) або пологами. Таким чином, у тексті договору страхування серія АЛ-Т1 № 15.0005102.03 від 19.09.2013 р. вказані різні, взаємовиключні, двозначні терміни настання страхового випадку.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов договору визначений у п. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 4. ст. 18 вищевказаного Закону цей перелік не є вичерпним. Відповідно до ч. 5,6,8 ст. 18 Закону, якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути визнано недійсним.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 335 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідності із рішенням Верховного Суду України.

Згідно з Постановою Верховного Суду України від 12.09.2012 р. (справа № 6-80цс12), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

В Постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 р. (справа № 6-40цс13) зазначається, що ч. 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсними. Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, несправедливим може бути визнано недійсним або замінено саме це положення, а не сам договір.

Крім того, судом критично сприймається трактування представником відповідача умов надання невідкладної акушерської допомоги, тільки як допомога лікаря акушера-гінеколога у комплексній медичній допомоги при проведенні будь-якого оперативного втручання (видалення апендициту, травматичні ушкодження, перелом кісток та ін.). До невідкладної акушерської допомоги відносяться, у тому числі, передчасні пологи за медичними показаннями в разі загрози життю та здоровю вагітної за умови, що строк вагітності становив до 29 тижня. Згідно медичних довідок Євангельскої лікарні м. Дюссельдорф та Приватної гінекологічної клініки м. Дюссельдорф, позивачці був проведений екстрений кесарев розтин за життєвими показниками у результаті нестримної передчасної пологової діяльності.

На підставі викладеного є всі підстави вважати, що підпункт «5.1.5» пункту 5 загальної частини договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном серії АЛ-Т1 № 15.0005102.03 від 19.09.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «ОСОБА_2 компанією «Альянс», протирічить умовам основної частини вказаного договору, що призводить до порушення принципу добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін та завдає шкоди споживачеві, в наслідок чого підпункт «5.1.5» пункту 5 загальної частини договору є несправедливим, а як наслідок, недійсним.

Позовні вимоги в частині визнання підпункту «5.1.5» пункту 5 договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном Серія АЛ-Т1 № 15.0005102.03 від 19.09.2013 року, таким що: порушує принцип добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін та завдає шкоди споживачеві, не підлягають задоволенню, оскільки вказаний спосіб захисту порушеного права не передбачений ст. 16 ЦК України, а є обґрунтуванням несправедливості умов договору.

Стаття 216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на медичне лікування було витрачено 5152,42 євро, що підтверджується копією банківського рахунку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 5152,42 євро, що згідно курсу НБУ станом на 07.04.2016 р. (1 євро = 29,42 грн.) є еквівалентом 151584 грн. 20 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідач до теперішнього часу не сплатив страхове відшкодування, тим самим не виконав умови договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном серії АЛ-Т1 № 15.0005102.03 від 19.09.2013 р. Ці обставини свідчать про істотне порушення умов договору та діючого законодавства з боку відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанії «Альянс» на користь позивача 3% річних за період з 07.12.2014 року по 14.03.2016 року в розмірі 195,65 євро, що згідно курсу НБУ станом на 07.04.2016 р. (1 євро = 29,42 грн.) є еквівалентом 5756 грн. 02 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягнення судового збору у розмірі 2911 грн. 78 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанія «Альянс» про визнання пункту договору недійсним, стягнення страхового відшкодування та 3%річних за прострочення виконання грошового зобовязання задовольнити частково.

Визнати підпункт «5.1.5» пункту 5 договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном Серії АЛ-Т1 №15.0005102.03 від 19.09.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «ОСОБА_2 компанією «Альянс», недійсним.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанія «Альянс» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 157371 грн. 81 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанія «Альянс» на користь держави судовий збір в розмірі 2911 грн. 78 коп.

Рішення може бути оскаржене на протязі десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.