Справа № 188/519/16-ц
Провадження № 2-з/188/8/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року Суддя Петропавлівського району суду Дніпропетровської області Полубан М.П. , розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( відповідач-1 ) та ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним ,

В С Т А Н О В И В :

05.05.2016 . до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На обгрунтування даної заяви зазначає , у провадженні Петропавлівського районного суду перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним .

Як стало відомо при зверненні до державного нотаріуса Петропавлівської ДНК Дніпропетровської області відповідачі звернулися до неї з заявами про прийняття спадщини.

Приймаючи до уваги , що ОСОБА_4 помер 03.11.2015 р. , 04.05.2016 р. закінчився визначений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини і на даний час відповідачі можуть звернутися до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом , який нею оскаржується .

Видача нотаріусом такого свідоцтва може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цивільній справі .

У заяві позивач просить суд забезпечити її позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним , заборонивши державному нотаріусу Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видавати ОСОБА_2 та /або ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер 03.11.2015 р.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд вважає , що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено ( п.1 ) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов.

Відповідно до ч.3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь- якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається про спір між сторонами щодо спадкового майна після смерті спадкодавця. Суд погоджується з доводами позивача в тій частині , що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду по суті.

Отже , суд вважає , що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою та є такою , що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного , керуючись ст. 151-153 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та заборонити державному нотаріусу Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видавати ОСОБА_2 та /або ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер 03.11.2015 р.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити державному нотаріусу Петропавлівської нотаріальної контори Дніпропетровської області для виконання .

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання , а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_5