Справа № 128/557/16-ц
УХВАЛА

29 лютого 2016 року місто Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., розглянувши заяву позивача про забезпечення доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області «про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою» , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ППВП «Еководземпроект», ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»,-

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2016 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за участю третіх осіб, без самостійних вимог щодо предмета спору: ППВП «Еководземпроект», ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року відкрито провадження у даній справі.

26 лютого 2016 року через канцелярію суд позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову , в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:009:1241. :02:009:1243, розташовані на території ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області та заборонити Управлінню Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області здійснювати будь-які дії з приводу внесення відомостей до системи Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:009:1241 та :02:009:1243, розташованих на території ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Подану заяву мотивує заявник тим, що спір по даній цивільній справі виник з тієї причини, що належна їй ділянка перекривається із сусідніми ділянками, а саме земельною ділянкою з кадастровим номером :02:009:1241 (виконавець ППВП «Еководземпроект») та земельною ділянкою з кадастровим номером :02:009:1243 (виконавець ППВП «Еководземпроект»). Вказує , що власник вказаних земельних ділянок наразі має можливість відчужити їх або вчинити щодо них інші дії (наприклад передати в оренду), такі дії власника ділянок, крім іншого, передбачають також внесення відповідних змін до ДЗК, що ускладнить виконання рішення суду по справі або взагалі унеможливить його виконання.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд вважає, що заява про забезпечення позову буран Р.Б. підлягає поверненню заявникові на підставі ч.8 ст.153 ЦПК України, оскільки не відповідає вимогам п.п.2,3 ч.2 ст.151 ЦПК України, виходячи з такого.

Згідно до положень ч.2 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку з чим потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній ( за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст. 151 ЦПК), якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до положень п.1,10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р., вбачається, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній ( за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст. 151 ЦПК), якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахування заявлених позивачем позовних вимог до відповідача, їх розміру; заявлених видів заходів забезпечення позову і їх співмірності із заявленими позивачем вимогами, суд вважає, що позивач у заяві не обґрунтував необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:009:1241. :02:009:1243, розташовані на території ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області та заборонити Управлінню Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області здійснювати будь-які дії з приводу внесення відомостей до системи Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:009:1241 та :02:009:1243, розташованих на території ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області , а також те, що існує реальна загроза наявності перешкод у наступному виконанні рішення суду по даній справі і що не вжиття саме таких видів заходів забезпечення позову зробити неможливим виконання рішення суду. Даний позов предявлений до відповідача ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області, при цьому в заяві про забезпечення позову позивач вказує на наявність власника даних земельних ділянок, але не зазначає хто ця особа і позовних вимог до неї не пред*являє.

За таких підстав, суд повертає заявнику дану заяву.

Згідно до положень ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010, від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010 дано офіційне тлумачення пунктів 2, 12, 18 частини 1 статті 293 ЦПК України.

Згідно до розяснень, наданих Конституційним Судом України, положення вказаних пунктів ЦПК України необхідно розуміти як такі, що передбачають право оскаржувати окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і про повернення заяви про забезпечення позову та скасуванні забезпечення позову; як про розяснення рішення, так і про відмову в розясненні рішення; як про видачу дубліката виконавчого листа, так і про відмову в його видачі.

Приймаючи такі рішення, Конституційний Суд України виходив із того, що згідно з пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

Враховуючи логіку тлумачення Конституційним Судом України пунктів 2, 12, 18 частини 1 статті 293 ЦПК України, суд вважає, що ухвала суду про повернення заяви про забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись п.п.2,3 ч.2 ст.151, ч.8 ст. 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області «про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою» , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ППВП «Еководземпроект», ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»,- повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: