Справа № 640/3236/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови про арешт майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова зі скаргою в якій просить скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 15.02.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,0720 га для будівництва та подальшої експлуатації магазину автозапчастин, мийки з побутовими, службовими приміщеннями за адресою: м. Харків, вїзд Котовського, 14 та земельну ділянку № 265, площею 0,12 га в садовому товаристві «Держпром», що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення. Також оскаржуваною постановою заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 Як вказує заявник, вказану постанову він не отримував, а про накладення арешту на земельні ділянки дізнався лише 17.02.2016 року при зверненні до нотаріуса. Посилаючись на положення статей 57, 62 Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5 зазначає, що державним виконавцем при накладенні арешту на вищезазначені земельні ділянки істотно порушено його права в частині розпорядження його власністю земельними ділянками, оскільки на теперішній час відсутній механізм реалізації земельних ділянок,у звязку з чим постанова про арешт земельних ділянок не може бути реалізована та залишається невиконаною до невизначеного часу. Також зазначає, що оскаржуваною постановою накладений арешт на земельну ділянку в садовому товаристві «Держпром», яка у відповідності до статті 22 Земельного кодексу України є землею сільськогосподарського призначення, відчуження яких заборонено у відповідності до пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України. За вказаних обставин звернувся до суду в порядку статті 383 ЦПК України зі скаргою на дії державного виконавця з вимогою скасування постанови про арешт майна боржника від 15.02.2012 року.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, представник заявника ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд скарги за їх відсутністю, будучи присутнім в судовому засіданні вимоги, викладені в скарзі підтримав, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання державний виконавець не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням доданих копій матеріалів виконавчого провадження, будучи присутнім в судовому засіданні заперечував проти доводів, викладених в скарзі, зазначив, що дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено та вбачається з копії постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 15.02.2012 року ВП № 29366050 на підставі відповіді Головного управління Держкомзему у Харківській області від 09.02.2012 року накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,0720 га для будівництва та подальшої експлуатації магазину автозапчастин, мийки з побутовими, службовими приміщеннями за адресою: м. Харків, вїзд Котовського, 14 (держаний акт на право власності на земельну ділянку № 75405 від 12.09.2005 року) та земельну ділянку № 265, площею 0,12 га в садовому товаристві «Держпром» (державний акт № 873/948 на право приватної власності на землю від 06.06.1996 року), що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 17075790,55 грн., а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу.

Загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22.12.2015 року.

Згідно статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч.1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ч.1 статті 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Згідно абзацу 4 ч.1 статті 135 Земельного кодексу України продаж земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) може здійснюватися на земельних торгах виключно з ініціативи власників земельної ділянки. У такому разі земельні торги регулюються положеннями цього Кодексу, якщо інше не передбачено законом чи договором з виконавцем земельних торгів.

Разом з тим, згідно п.1 Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів арештоване майно - рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, вилученого з обігу згідно із законом або обмежено оборотоздатного та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації.

Таких чином в розумінні вищезазначеного Порядку земельні ділянки у разі накладення на них арешту, не є арештованим майном у звязку з чим не можуть реалізовуватися через СЕТАМ.

Судом встановлено та вбачається з копії державного акту на право на земельну ділянку № ЯА № 334473 від 12.09.2005 року вбачається, що ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Харківської міської ради від 28.11.2001 року №2221, рішення ХІХ сесії ХХІV скликання Харківської міської ради від 25.02.2004 року, № 18/04 і рішення ХХІІ сесії ХХІV скликання Харківської міської ради від 23.06.2004 року № 84/04 є власником земельної ділянки 0,0720 га, розташованої за адресою: м. Харків, вїзд Котовського, 14, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва та подальшої експлуатації магазину автозапчастин, мийки з побутовими, службовими приміщеннями.

Зі змісту копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 04.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 продала (передала у власність) ОСОБА_5 нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-6, № 8-:-15, загальною площею 339,1 кв.м. в літ. «А-2», що знаходиться за адресою: м. Харків, Котовського вїзд, будинок № 14. Нежитлові приміщення, що відчужуються, належали ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстрованим № 803.

З матеріалів справи вбачається, на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Харків, Котовського в'їзд, 14 належать на час розгляду скарги ОСОБА_5, проте земельна ділянка, на якій знаходяться зазначені нежитлові приміщення належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку.

Звертаючись до зі скаргою заявник вказує про відсутність механізму реалізації земельних ділянок, у звязку з чим постанова про арешт земельних ділянок не може бути реалізована та залишається невиконаною до невизначеного часу, окрім цього наявність накладеного постановою державного виконавця арешту на земельну ділянку порушує права власника нежитлових приміщень, що розташовані на вказаній земельній ділянці.

Строки здійснення виконавчого провадження визначені статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження», згідно частиною 2 цієї статті державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що накладений постановою від 15.02.2012 року старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, Котовського вїзд, 14 порушує права власників земельної ділянки та вищезазначених нежитлових приміщень. Обставини, які стали підставою для накладення арешту на все майно боржника не враховують відмінність власника нерухомого приміщення та земельної ділянки. За таких обставин, враховуючи, що на теперішній час чинним законодавством України не впроваджено механізм реалізації земельних ділянок, з урахуванням положення ч.1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» згідно якого в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику, приймаючи до уваги наявність у боржника іншого описаного та арештованого рухомого та нерухомого майна (житлові будинки та нерухомі приміщення), в тому числі незабудованої земельної ділянки, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення скарги та скасування постанови в частині накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,072 га за адресою: м. Харків, Котовського вїзд, 14, що знаходиться під нежитловими приміщеннями, що належать на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу на праві власності ОСОБА_5

При цьому, суд звертає увагу державного виконавця про необхідність вжиття заходів з примусового виконання судових рішень по зведеному виконавчому провадженню у звязку з достатньою кількістю рухомого та нерухомого майна (житлових будинків та нежитлових приміщень) в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» на яке можливо звернути стягнення у визначеному порядку, достатнього для примусового виконання судових рішень починаючи з 2011 року.

Так, з копій актів опису та арешту майна від 24.05.2011 року, 22.11.2011 року, 22.06.2012 року вбачається, що старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 описано та накладено арешт на нежитлові приміщення в літ. «Б-2», загальною площею 1575,1 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, буд. № 37-А, автомобіль марки Toyota Land Cruiser Prado, автомобіль марки Mersedes Benz 500.

Згідно листа в.о. директора регіонального сервісного центру МВС України у Харківській області від 05.04.2016 року № 31/20-1645 вбачається, що згідно відомостей автоматизованого обліку РСЦ МВС України в Харківській області за ОСОБА_1 зареєстровано транспортні засоби Boat Mate Trailers 2007 року випуску, Yamaha 2006 року випуску, ПР 2006 року випуску.

Згідно листа Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану від 18.04.2016 року № 1385/0/22/22-16 вбачається, що за відповідно до інформації КП «Харківське міське БТІ» від 07.04.2016 року № 2048 згідно матеріалів обліку станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано обєкти нерухомого майна: нежитлові приміщення, житлових будинків згідно переліку.

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 125825056 від 14.12.2015 року вбачається проведення державної реєстрації обтяження майна боржника ОСОБА_1 на нежитлові приміщення та житлові будинки згідно переліку.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що доводи викладені заявником частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, у звязку з чим вбачаються правові підстави для скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 15.02.2012 року ВП № 29366050 в частині накладення арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, Котовського вїзд, 14.

Вирішуючи питання про скасування постанови від 15.02.20112 року в частині накладення арешту на земельну ділянку № 265, площею 0,12 га в садовому товаристві «Держпром», що належить боржнику ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є передчасними, оскільки в матеріалах справі відсутні відомості на вказану земельну ділянку, зокрема правовстановлюючий документ, відомості про правовий режим зазначеної земельної ділянки, відомості про її цільове призначення, обмеження на використання земельної ділянки (встановлені на підставі містобудівних та санітарних норм і правил) та інше, таких чином у звязку з тим, що в матеріалах справи відсутні належні докази в підтвердження доводів, викладених в скарзі, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», статтями 10, 11, 60, 61, 212, 213-215 ЦПК, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови про арешт майна боржника задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 15.02.2012 року в частині накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0720 га (державний акт на право власності на земельну ділянку № 75405 від 12.09.2005 року) за адресою: м. Харків, вїзд Котовського, 14.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом пяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях