У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на заочне рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс») про захист прав споживача та визнання недійсним договору фінансового лізингу,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним з моменту укладення договір фінансового лізингу, визнати порушеними його права як споживача та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на його користь 40 000 грн, сплачених ним як авансовий платіж.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14 квітня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 001632 на придбання трактора МТЗ 82.1.26, за умовами якого ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» прийняло на себе зобов'язання придбати предмет лізингу, а після внесення ОСОБА_2 авансового платежу передати трактор у користування лізингоодержувачу.

Посилаючись на те, що після сплати договірної суми авансового платежу він не отримав у договірні строки предмет лізингу та у поверненні авансового платежу йому було відмовлено, а також вважаючи, що з самого початку його було введено в оману, а при підписанні договору відбулася його підміна, ОСОБА_2 позовні вимоги просив задовольнити.

Заочним рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20 січня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним з моменту укладення договір фінансового лізингу № 001632 від 14 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс».

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_2 сплачений адміністративний платіж в сумі 40 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21 березня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» відхилено, заочне рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20 січня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову, який правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, апеляційний суд врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, та погодившись з висновком суду першої інстанції щодо несправедливих умов договору фінансового лізингу також обґрунтовано мотивував підстави визнання недійсним спірного договору відсутністю ліцензії для здійснення фінансової діяльності та його укладення з недодержанням вимог щодо нотаріального посвідчення.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційноюскаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на заочне рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача та визнання недійсним договору фінансового лізингу, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур