Cправа № 621/604/16-ц
Провадження № 2/621/522/16
РІШЕННЯ

іменем України

19.04.2016 року Зміївський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Нестерцової Н.В.

за участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Зміївського району Харківської області, 3-тя особа: Зміївська державна нотаріальна контора в Харківській області, про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Зміївського району Харківської області, в якому просить визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті 24.08.2015 року в сел. Черемушне Зміївського району Харківської області матері ОСОБА_3 у вигляді житлового будинку за адресою: с.Черемушне Зміївського району Харківської області, вул. Колгоспна, 26 «а» (літ.А-1, загальною площею 45,40 кв.м., житлова площа 24,0 кв.м.) з надвірними будівлями.

В обгрунтування позову зазначила наступне.

24.08.2015 року померла її мати ОСОБА_3.

Останнім місцем проживаня померлої була адреса: сел. Черемушне Зміївського району Харківської області, вул. Колгоспна, 26 «а».

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвами про укладення шлюбу.

Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: сел. Черемушне Зміївського району Харківської області, вул. Колгоспна, 26 «а» (літ.А-1, загальною площею 45,40 кв.м., житлова площа 24,0 кв.м.) з надвірними будівлями.

Право власності ОСОБА_3 підтверджується даними технічного паспорту на вказаний будинок, з якого вбачається відсутність даних щодо реєстрації права власності на будинок. Аналогічне зазначено у довідці КП «Зміївське БТІ».

За життя 13.12.1991 року мати склала заповіт, яким заповідала все своє майно дочці ОСОБА_1 У встановлені законом строки вона подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має, її чоловік помер 20.02.1984 року, сумісних дітей не мали.

Відсутність правовстановлюючого документа на обєкт нерухомості, позбавляє нотаріальний орган право видати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з цим позовом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, звернулась із заявою про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не зявився, ОСОБА_2 селищний голова ОСОБА_4 направив на адресу суду лист, в якому просить розглянути справу у відсутність представника, заперечень проти позову рада не має.

Представник 3-ї особи Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, 24.08.2015 року в сел.Черемушне Зміївського району Харківської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №513067, виданого 25.08.2015 року виконкомом ОСОБА_2 селищної ради Зміївського району Харківської області, про що зроблено актовий запис за №62. (а.с.9)

Факт родинних відносин мід позивачкою та померлою ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження 07.08.1963 року ОСОБА_5 (після шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_6 серії II-ВЛ №437679, виданим ОСОБА_2 селищною радою Змїського району Харківської області 15.007.1980 року, де матірю зазначено «Кузуб Катерина Володимирівна». (а.с.12) У звязку з реєстрацією шлюбу 10.01.1960 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8, презвище «Кузуб» змінено на «Бражник», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії I-УР №442455, виданим Зміївським Райбюро РАГС Харківської області 10.01.1960 року. (а.с.14) У звзку з реєстрацією шлюбу 31.10.1987 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10, презвище «Кузуб» змінено на «Гриценко», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії III-ВЛ №317460, виданим Васіщевською селищною радою Харківського району Харківської області 31.10.1987 року. (а.с.13)

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений 13.12.1991 року секретарем Зідьківської селищної ради, р/№207, яким заповідала все своє майно своїй дочці ОСОБА_1. (а.с.20)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: сел.Черемушне Зміївського району Харківської області, вул. Колгоспна, 26 «а».

Як вбачається з довідки ОСОБА_2 селищного голови від 04.03.2016 року, ОСОБА_3 була зареєстрована з 17.02.1960 року по день смерті 24.08.2015 року за адресою: сел.Черемушне Зміївського району, вул. Колгоспна, 26. На день смерті разом з нею на день смерті був зареєстрований онук ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.19) Відповідно до Акту обстеження, складеного 03.03.2016 року депутатом ОСОБА_2 селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_12 в присутності ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_11 фактично за адресою: сел.Черемушне, вул. Колгоспна, 26 «а» ніколи не проживав. За ОСОБА_3 здійснювала догляд та допомагала по господарству дочка ОСОБА_1 (а.с.24)

Чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_7 помер 20.02.1984 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії II-ВЛ №493369, виданим Готвальдівським райвідділом РАЦС Харківської області 24.02.1984 року. (а.с.21)

Згідно рішення виконкому ОСОБА_2 селищної ради №29 від 24.07.2015 року, житловому будинку з господарськими будівлями по вул. Колгоспній, 26 в сел.Черемушне, який належить ОСОБА_3 писвоєно нову адресу: сел.Черемушне Зміївського району Харківської області, вул. Колгоспна, 26 «а». (а.с.23)

Згідно довідки КП «Зміївське БТІ», житловий будинок №26 «а» по вул. Колгоспній в сел. Черемушне Зміївського району Харківської області, 1976 року побудови значилось за ОСОБА_3, однак станом на 31.12.2012 року право власності зареєстровано не було. Дійсна інвентаризаційна вартість будинку з надвірними будівлями стаом на 13.07.2015 року складає 56384 грн. (а.с.11,18)

Як вбачається з технічного паспорту на вказаний житловий будинок, де його власником зазначено ОСОБА_3, за адресою: сел.Черемушне, вул. Колгоспна, 26 «а» розташовані: літ. А-1 будинок 1976 року побудови, надвірні та службові будівлі 1976-1991 років побудови. (а.с.15-17)

Відповідно до листа №155/01-16 від 19.04.2016 року приватного нотаріуса Зміївського РНО ОСОБА_14, після померлої ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадшини за заповітом звернулась дочка ОСОБА_1, із заявами про відмову від обовязкової частки у спадщині та про прийняття обовязкової частки у спадщині ніхто не звертався.

Постановою приватного нотаріуса Зміївського РНО ОСОБА_14 від 29.02.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 24.08.2015 року ОСОБА_3 на житловий будинокза адресою: с.Черемушне Зміївського району Харківської області, вул. Колгоспна, 26 «а» у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. (а.с.25)

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статі 1218 передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

До 1992 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Станом на 1992 рік діяло наступне законодавство, яке регулювало виникнення права власності, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року. Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящихся, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів по господарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалась в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 №91, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 11.07.2011 за № 830/19568 (далі - Порядок), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Порядок було прийнято на виконання пункту 9 розділу V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон), дія якого мала тимчасовий характер - до 31.12.2012р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20.11.2012р. № 5496 до Закону були внесені зміни, якими було продовжено дію пункту 9 розділу V Прикінцеві положення Закону до 31.12.2013р..

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що спадковим майном є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с.Черемушне Зміївського району Харківської області, вул. Колгоспна, 26 «а», який був збудований у 1976 році та належав ОСОБА_3

Дочка померлої ОСОБА_1, яка є спадкоємцем за заповітом прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, однак оформити свої спадкові права не має можливості за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.1216,1218,1268,1225 ЦК України, ст.ст.10,11,60,ч.2 ст.197,209,212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті 24.08.2015 року в сел. Черемушне Зміївського району Харківської області матері ОСОБА_3 у вигляді житлового будинку в цілому за адресою: с.Черемушне Зміївського району Харківської області, вул. Колгоспна, 26 «а» (літ.А-1, загальною площею 45,40 кв.м., житлова площа 24,0 кв.м.) з надвірними будівлями.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий: