Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 2-479/11
Провадження № 22-ц/778/2305/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мєркулова Л.О.
У Х В А Л А

13 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Дашковська А.В., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2016 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

На зазначену ухвалу суду Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу та заяву про відстрочку сплати судового збору за подання апеляційної скарги, які підписані представником ОСОБА_3

За змістом ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно розяснень, що містяться в п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», враховуючи положення статті 383 ЦПК, субєктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подано скаргу на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2

Тому саме головний державний виконавець Артемчук Т.В. має право на апеляційне оскарження вказаної ухвали та саме від його імені та за його підписом як особи, що подає апеляційну скаргу, має бути оформлена апеляційна скарга.

Проте апеляційна скарга підписана ОСОБА_3 як представником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Дані, які б свідчили, що оскаржуваною ухвалою було вирішене питання про права та обов'язки цієї установи, що б давало останній право на її оскарження, відсутні.

Також, із зазначених підстав не є можливим вирішити питання про відстрочку сплати судового збору за заявою.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у розгляді справи брав участь представник ОСОБА_1 ОСОБА_4

Проте, в порушення вимог п.3 ч.2 ст.295 ЦПК України в апеляційній скарзі не зазначено представника ОСОБА_1 ОСОБА_4, його місце проживання.

Таким чином, апелянту необхідно подати до Апеляційного суду Запорізької області апеляційну скаргу із зазначенням правильного найменування особи, яка оскаржує ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2016 року та представника ОСОБА_1 ОСОБА_4, його місце проживання, з копіями апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на зазначені недоліки апеляційної скарги, на підставі ст. 121, ст. 297 ЦПК України її необхідно залишити без руху, а апелянту - надати строк для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2016 року залишити без руху.

Надати Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2016 року строк пять днів з дня отримання копії цієї ухвали для направлення до апеляційного суду Запорізької області апеляційної скарги із правильним зазначенням особи, яка оскаржує ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2016 року, зазначенням представника ОСОБА_1 ОСОБА_4, його місця проживання, з копіями апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Розяснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ч. ч.2 ст. 121 ЦПК України.

Суддя: А.В. Дашковська