Провадження №2/761/1839/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бешировій Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та стягнення заборгованості по аліментах, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 28 вересня 2015 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та стягнення заборгованості по аліментах.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона із Відповідачем перебуває у шлюбі із 12 січня 2013 року і, що вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Дитина). Зауважує, що із січня 2015 року вони із Відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові і поваги один до одного, сімейні відносини між ними припинені та відновлювати їх вона не бачить сенсу. Зауважує, що Дитина проживає із нею і, що вона займається її вихованням. Зауважує також, що вони із Відповідачем у позасудовому порядку не дійшли згоди щодо розміру аліментів на Дитину. Просить суд ухвалити судове рішення, яким шлюб, укладений між нею та Відповідачем розірвати та стягнути із Відповідача на її користь аліменти на Дитину у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення Дитиною повноліття.

У судовому засіданні Позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої до раніше пред'явлених позовних вимог також просила суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на її користь заборгованість по аліментах у розмірі 27 500 грн., яка, складається із заборгованості по сплаті аліментів на її утримання, у зв'язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною за період із січня 2015 року по вересень 2015 року у розмірі 20 000 грн. та заборгованості по аліментах на Дитину у розмірі 7 500 грн., яка утворилася за період із січня по березень 2015 року. З урахуванням вказаної заяви, Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити. Додатково Позивач повідомила, що підставою для розірвання шлюбу є подружня зрада з боку Відповідача, категорично заперечувала щодо надання судом строку для примирення, оскільки вона переконана у тому, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам Дитини, обґрунтовуючи тим, що Відповідач не є ані турботливим чоловіком, ані турботливим батьком. Зауважила, що у разі розірвання шлюбу, Дитина і надалі проживатиме із нею і, що спір щодо визначення місця проживання Дитини та спір щодо поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, між сторонами відсутній.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, зокрема, Відповідач погодився на розірвання шлюбу, оскільки також вважає, що їх сім'ю зберегти неможливо. Підтвердив факти, викладені у позові щодо відсутності спору щодо визначення місця проживання Дитини та щодо поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Щодо розміру сплати аліментів на Дитину, просив присудити їх у розмірі ? частини від заробітку (доходу). При цьому зауважив, що він сплачує аліменти на Дитину у позасудовому порядку, на підтвердження чого надав відповідні письмові докази, у зв'язку з чим просив суд присудити аліменти з часу ухвалення судового рішення. При цьому зазначив, що інших дітей на його утриманні немає. Разом з тим, зауважив, що він має батьків пенсіонерів, які знаходяться на його утриманні, проте, жодного належного доказу, крім копій пенсійних посвідчень на ім'я його батьків, суду не надав. В частині щодо стягнення заборгованості по аліментах заперечував, оскільки, на думку сторони Відповідача, спосіб захисту, обраний Позивачем в цій частині не відповідає діючому законодавству.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, тому шлюб підлягає розірванню.

Судом також встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 09 липня 2013 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що 09 липня 2013 року зроблено відповідний актовий запис № 2236. Його батьком є Відповідач, матір'ю - Позивач (а.с. 5). Судом також встановлено, що Дитина проживає із Позивачем за адресою: АДРЕСА_1, та відвідує дошкільний навчальний заклад № 159 Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Вказана обставина стороною Відповідача не заперечувалася. Із наданих сторонами письмових доказів вбачається, що за основною формою працевлаштування Позивач обіймає посаду старшого викладача у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» із щомісячною заробітною платою, в середньому, у 6 200 - 7 300 грн. Відповідач за основною формою працевлаштування обіймає посаду доцента у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут». Його середньомісячний заробіток складає 10 800 - 11 600 грн. Із наданих Відповідачем платіжних доручень вбачається, що впродовж 2015 року та за січень - лютий 2016 року ним сплачуються кошти на Дитину. Вказану обставину не заперечувала Позивач та свою чергу надала суду виписку по її банківській картці. Як вбачається із наданих письмових доказів, в середньому, розмір щомісячної грошової допомоги на Дитину, яку надає Відповідач, складає 2 500 грн. Зі слів Позивача, в середньому, утримання Дитини їй обходиться у розмірі 4 500 - 5 000 грн. в місяць, із яких, у тому числі, оплата за відвідування дошкільного дитячого закладу, розмір якої коливається від 376 грн. 38 коп. до 146 грн. 88 коп. чи 64 грн. 86 коп., в залежності від кількості днів відвідування закладу Дитиною, а також щомісячний благодійний внесок у розмірі 60 грн.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Цим рішенням шлюб між сторонами розірвано. Судом також встановлено, що Дитина проживає із Позивачем.

За змістом частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судом в ході її розгляду, зважаючи, в першу чергу, на інтереси Дитини, суд знаходить необхідним позов задовольнити та стягнути із Відповідача на користь Позивача аліменти на Дитину у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення Дитиною повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернулася до суду з позовом 28 вересня 2015 року. Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що Відповідач приймав участь в утриманні Дитини добровільно, на підтвердження чого надав відповідні квитанції. Крім того, вказана інформація також розміщена у виписці по картці, наданій Позивачем. За таких обставин суд вважає за доцільне присудити аліменти Відповідачу з дня ухвалення рішення, тобто, з 31 березня 2016 року.

Крім того, Позивач просить ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на її користь заборгованість по аліментах на Дитину у розмірі 7 500 грн.

Позов в цій частині задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Як вбачається із позову, Позивач просить суд присудити вказану заборгованість за січень-лютий 2015 року, оскільки Відповідач почав перераховувати аліменти лише у квітні 2015 року. При цьому Позивач не надала жодного доказу в частині щодо того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів, проте, в силу ухилення Відповідача від їх сплати, не змогла їх одержати. При цьому судом приймається до уваги добровільна сплата Відповідачем коштів на утримання Дитини у позасудовому порядку.

За таких обставин, позов в цій частині є необґрунтованим та таким що задоволенню не підлягає.

Крім того, Позивач також просить суд стягнути із Відповідача на її користь заборгованість у розмірі 20 000 грн., згідно вимог статті 84 Сімейного кодексу України.

Позов в цій частині також задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Судом встановлено, що для реалізації свого права на утримання від Відповідача, у зв'язку з тим, що Дитина, яка не досягла трьох років, проживає із нею, Позивач до суду не зверталася та судом вказаний спір не вирішувався.

За таких обставин, позов в частині щодо стягнення коштів із Відповідача на користь Позивача у розмірі 20 000 грн. є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягають присудженню судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 487 грн. 20 коп. та на користь держави із Відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 615 грн. 20 коп.

Згідно зі статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 51 Конституції України, статей 84, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та стягнення заборгованості по аліментах - з а д о в о л ь н и т и частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 12 січня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 14 - р о з і р в а т и.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого доцентом у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут», проживаючого за зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_4, починаючи із 31 березня 2016 року.

У задоволенні позову в частині щодо стягнення заборгованості по аліментах - в і д м о в и т и.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого доцентом у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут», проживаючого за зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 487 грн. 20 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого доцентом у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут», проживаючого за зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) на користь держави судовий збір у розмірі 615 грн. 20 коп.

Рішення суду в частині щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежів за один місяць, разом з тим воно може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва, якщо його не буде скасовано.

СУДДЯ :