АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4/16 Головуючий 1 - інстанції - Єрмак Н.В.
Справа № 2-5811/11 Доповідач - Зазулинська Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 травня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - Московський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про виселення та зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Московського районного суду міста Харкова з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 та зобов"язати відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Московському районі міста Харкова зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Також просив стягнути на його користь з відповідачів витрати зі сплати судового збору, інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та на правову допомогу.

В обґрунтування позову посилався на те, що вказану квартиру він придбав за договором купівлі-продажу відщ 05 червня 2009 року, проте, не має можливості в повному обсязі на власний розсуд користуватися та розпоряджатися квартирою, оскільки в ній зареєстровані та проживають відповідачі по справі. Договору найму між ними не укладалося, підстав для їх проживання у спірній квартирі немає. Вважає, що у разі, коли право власності на вищезазначену квартиру перейшло до нього, то своє право власності він може здійснювати на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 27 травня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено. Виселено ОСОБА_3 і ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_2 та знято зазначених осіб з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати: судовий збір в розмірі 8,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5328 грн., а всього 5373,50 грн., в дольовому порядку по 2686 грн. 75 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані всі обставини справи, не досліджені всі його доводи та не надано їм належної оцінки.

Зазначає, що жодного договору комісії, де були би викладені конкретні умови та, в першу чергу, право продажу квартири ОСОБА_3 з ОСОБА_7 не укладала, у встановленому законом порядку нотаріально договір не посвідчувала. Жодних грошових коштів за об'єкт нерухомості від ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не отримувала, що окремо доводиться в судовому процесі по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, приватного нотаріуса про визнання договору комісії недійсним.

Вказує, що всупереч ст. 201 ЦПК України суд не зупинив провадження у справі до вирішення кримінальної справи, порушеної СВ Московського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, яка стосується незаконного заволодіння її нерухомим майном.

Підкреслює, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у квартирі зареєстровані та постійно мешкають разом з ОСОБА_3 її діти - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований з 13.05.2003 року), що підтверджується довідками, доданими до матеріалів справи, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та її чоловік - ОСОБА_9, інвалід війни (Афганістані) 2-ї групи.

Вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції не звернув уваги на ту істотну обставину, що у квартирі зареєстрована неповнолітня дитина та безпідставно не залучив до участі у справі орган опіки та піклування.

Стверджує, що Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не встановлено порядку скасування реєстрації у житлових приміщеннях, отже позовні вимоги в цій частині є незаконними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_5, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У справі встановлено, що за нотаріально посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. договором купівлі-продажу від 05 червня 2009 року ОСОБА_4 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке на підставі вказаного договору зареєстровано в КП «ХМБІ».

У відповідності до положень ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. З ЦПК України).

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За положеннями чч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 391 ПК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

На час вирішення справи судом першої інстанції правочин, на підставі якого позивач набув право власності на спірну квартиру, у встановленому законом порядку не був визнаний недійсним, нікчемним або неукладеним.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 18.01.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 19.04.2012 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_11 про визнання недісним договору купівлі-продажу відмовлено.

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 27.05.2013 року зупинялось до вирішення Московським районним судом міста Харкова цивільної справи за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_12 про визнання недійсними договору комісії та договору купівлі-продажу квартири, 3-я особа приватний нотаріус ХМНО Широкова Вікторія Анатоліївна.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 31.03.2015 року, залигшеним без змін ухвалою апеляційного суду від 25.12.2015 року, у задоволенні цього позову відмовлено.

За даними довідки № 560 від 04.11.2008 року Об"єднання житлових кооперативів "Левада " в квартирі АДРЕСА_3 мешкає ОСОБА_3 та її син ОСОБА_6(а.с.8 т.1). Довідки про реєстрацію у спірній квартирі інших осіб, у тому числі неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 датовані 20.05. 2003 року і 22.02.2007 року (а.с.60-61 т.1)

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 є законним і обґрунтованим, прийнято в межах заявленого позову і скасуванню чи зміні з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не підлягає.

Разом з тим, при вирішенні позовних вимог ОСОБА_4 про зобов»язання до зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири та при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції припустився помилок, які є підставою для скасування рішення в цій частині з таких підстав.

При зверненні до суду ОСОБА_4 заявив вимоги про зобов»язання відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Московському районі міста Харкова зняти з реєстраційного олбліку в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та покласти на відповідачів судові витрати по справі.

Проте, при цьому Відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Московському районі міста Харкова за своїм позовом зазначив як третю особу і не послався в позові, який спір мж ним та вказаним органом існує.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 у цій частині .суд також не звернув уваги на відсутність спору між позивачем і відділенням у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Московському районі міста Харкова, який на час розгляду справи змінив назву на Московський РВ у місті Харкові ГУДМС України у Харківській області, проте не змінив у справі процесуального статусу 3-ї особи на відповідача , а також не врахував наданих до суду керівником вказаного відділу письмових пояснень про те, що у відповідності до ст.7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюються, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про вислення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Наведене свідчить про те, що рішення суду в цій частині не відповідає вимогам ст.ст.3,4,15 ЦПК України, тому підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про зобов»язання зняти відповідачів з реєстраційного обліку у спірній квартирі. .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" . розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Приймаючи рішення про стягнення з відповідачів на корисить позивача. витрат на правову допомогу, суд першої інстанції не врахував зазначених вимог закону, не звернув уваги на те, що договір про надання правової допомоги укладено позивачем з Харківським центром правової допомоги, за змістом якого та доданим до договору розрахунком вартість послуг визначена сторонами в розмірі 5328,00 грн. (а.с.36-38,39 т.1).

Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачем послуг у вказаному розмірі , надання йому послуг з правової допомоги працівниками Харківського центру правової допомоги до суду не надано, а матеріали справи свідчать про те, що участь у розгляді справи в якості представників позивача брали особи, які діяли не на підставі вищенаведеного договору, а на підставі довіреностей, які видавались їм безпосередньо ОСОБА_4 За таких обставин, рішення суду в частині стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу також підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307,п.4ч.1 ст. 309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 травня 2013 року скасувати в частині зняття ОСОБА_3 і ОСОБА_6 з реєстраційного обліку та в частині стягнення з них на користь ОСОБА_13 витрат на правову допомогу по 2664,00 грн., - з кожного. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про зобов"язання зняти відповідачів з реєстраційного обліку відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підпис) Н.О.Міненкова