Справа № 574/319/16-ц Провадження №2/574/107/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

при секретарі Кошелєвій Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Буринської районної державної адміністрації та Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 вернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 30.01.1996 року помер його батько ОСОБА_3, у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) площею 3,41 в умовних кадастрових гектарах, право на яку було підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0114204. Спадщину після смерті батька він прийняв, однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не може, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця. Просив визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 07.04.2016 року до участі в справі якості співвідповідача було залучено Буринську районну державну адміністрацію Сумської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, пояснивши, що позивач на день смерті проживав разом із спадкодавцем і прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а інших спадкоємців немає. Разом з тим, при оформленні спадщини було встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай), з якоїсь причини був виданий вже після смерті батька позивача. У звязку з цим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Просив позов задовольнити.

Представники відповідачів в задоволенні позову не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд відповідними листами.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені докази та давши їм оцінку приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 30.01.1996 року помер батько позивача ОСОБА_3, який мешкав в с. Бошівка Миколаївської сільської ради , Буринського району, Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Прогрес» розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку посвідчено сертифікатом серії СМ №0114204, яку прийняв його син ОСОБА_4 - позивач по справі, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується показами представника позивача, свідоцтвом про смерть серії І-БП №314344, сертифікатом на право на земельну частку пай, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), рішенням Буринського районного суду від 04.03.2016 року, довідкою Миколаївської сільської ради (а.с.5-10).

Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0114204 виданий Буринською районною державною адміністрацією 29.01.1997 року, тобто після смерті спадкодавця, що вбачається з листа нотаріуса направленого на звернення позивача (а.с.13).

Однак право останнього на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95.

Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, будучи членом КСП, був включений до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» (а.с.11-12), але з невідомих причин вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після його смерті.

Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його права шляхом визнання за ним права на зазначену земельну частку (паї), що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом серії СМ №0114204.

Керуючись ст.ст.5,6,10,15,60,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.529,549 ЦК Української РСР, ст. ст.22,23 ЗК України (1990 р. N 561-XII), Указами Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №66/94 від 10.11.1994 року, Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95, ст.5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування, як за спадкоємцем першої черги за законом, право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Прогрес» розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 30 січня 1996 року, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0114204 виданого Буринською районною державною адміністрацією 29 січня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №295.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлено 15.04.2016 року.