Справа № 527/2499/15-ц
провадження 2/527/33/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.06.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді Марущак Р.М.
при секретарі - Таранець Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ПАТ КБ «Приватбанк» 13.10.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) прохає стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № PLXRRX12000186 від 15.09.2008 року в сумі 1985 грн. 42 коп. та понесені судові витрати.
Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору від 15.09.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 2108 грн. 92 коп. зі сплатою процентів за ставкою 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.
Взяті на себе зобов»язання ОСОБА_1 не виконує.
У судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 у останнє судове засідання не з»явився. Належним чином, повідомлений про час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не повідомив. Заперечення на позов не надіслав. У засіданнях, що відбувалися раніше позов не визнав, мотивувавши тим, що кредит, який взяв для придбання мобільного телефону, погасив повністю. Про наявність якоїсь заборгованості дізнався, коли його стали викликати до Октябрського районного суду м. Полтави. Там стало фігурувати прізвище поручителя ОСОБА_2, якого він зовсім не знає. Пізніше представник банку, який оформляв йому кредит його однокласник ОСОБА_3, зізнався, що дописав йому придбання клавіатури, казав, щоб не хвилювався з цього приводу, так як спишуть на помилку банку.
Допитана судом в якості свідка ОСОБА_4 мати відповідача, пояснила в суді , що в зв»язку з перебуванням її сина на роботі всі платежі по вказаному договору здійснювала вона особисто - або в касі банку, або через термінал. Всі підтверджуючі документи зберегла. Син взяв кредити на придбання мобільного телефону. Останній платіж вона внесла 24.01.2011 року у сумі 70 грн. , після цього кредитний інспектор банку у м. Глобине ОСОБА_5 запевнив її , що кредит закрито повністю. Подальші виклики сина до суду стали для нею несподіванкою.
За письмовою згодою позивача справа розглянута на підставі наданих доказів (заочний розгляд).
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв»язок у сукупності, встановив наступне.
Відповідно до договору № PLXRRX12000186 від 15.09.2008 року, укладеного між банком-позивачем, як кредитором, та ОСОБА_1, як позичальником, останній отримав кредит у сумі 2108,92 грн. на придбання товару на строк 12 місяців - з 15.09.2008 року по 15.09.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а також при умові сплати 80,92 грн. страхового платежу, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 28,47 грн., та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 338 грн.
Умови договору, викладені в заяві позичальника від 15.09.2008 року, підписання якої відповідач не заперечує.
ОСОБА_1 зобов»язався щомісячно, з 20 по 25 число, надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 215 грн. 01 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісій, а також інших витрат згідно з Умовами.
За твердження позивача відповідач взяті на себе зобовязання не виконав - не вносив платежі на погашення кредиту та відсотки за користування ним в повному обсязі, та у визначений строк, тобто порушував умови договору.
Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, доказів того, що він звернувся до апеляційного суду із його оскарженням не надав.
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, факт наявності у відповідача заборгованості по тілу кредиту та сплаті відсотків встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому доказуванню позивачем не підлягає.
Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.
За ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки.
Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Встановивши, що ОСОБА_1, як позичальник, не виконав зобовязань за кредитним договором № PLXRRX12000186 від 15.09.2008 року, і, як наслідок, допустив прострочену заборгованість по кредиту, врахувавши вищенаведені норми закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Стягується з відповідача на користь банку 1414 грн. 69 коп. пені та 570 грн. 73 коп. штрафів, а всього 1985 грн. 42 коп.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив сплату ним судового збору в сумі 1218 грн. Вказана сума підлягає стягненню на його користь з відповідача.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 624, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.10,11,30,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-
Уточнений позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»:
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в загальному порядку.

СУДДЯ Р. М. Марущак