Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до громадської організації «Фонд підтримки інвалідів» про визнання недійсним рішення

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом та просив визнати недійсним рішення загальних зборів, викладене в протоколі № 57 від 21 серпня 2013 року про його звільнення з посади заступника президента громадської організації «Фонд підтримки інвалідів» (далі - ГО «Фонд підтримки інвалідів») та примусового виключення з членів вказаної організації.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за його позовом до підприємства «Пласт Трейд» ГО «Фонд підтримки інвалідів», під час розгляду якої відповідачем надано витяг з протоколу засідання загальних зборів ГО «Фонд підтримки інвалідів» № 57 від 21 серпня 2013 року, про існування якого йому до цього часу не було відомо.

Згідно даного документа підставою прийняття рішення загальними зборами про його звільнення з посади заступника президента та виключення із членів ГО «Фонд підтримки інвалідів» став виступ президента організації ОСОБА_4, у якому він проінформував про негідну поведінку та порушення статутних цілей громадської організації, створення ним перешкод у її роботі.

Виходячи зі змісту витягу протоколу на даному засіданні були присутні 10 із 18 членів ГО «Фонд підтримки інвалідів», які проголосували за вказане рішення, проте це рішення є незаконним, протиправним та необґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що рішенням загальних зборів ГО «Фонд підтримки інвалідів» від 21 серпня 2013 року (протокол № 57) ОСОБА_3 звільнено з посади заступника президента громадської організації та виключено його з членів вказаної організації у зв'язку з негідною поведінкою, порушенням статутних цілей та створенням перешкод у реалізації цілей організації.

Відмовляючи у позові ОСОБА_3 про недійсність вказаного рішення загальних зборів ГО «Фонд підтримки інвалідів», суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивача виключено із членів громадської організації у зв'язку з негідною поведінкою, порушенням статних цілей та створенням перешкод у реалізації цілей організації рішенням, за яке проголосували 10 присутніх на засіданні членів із 18, що входять до загального складу ГО «Фонд підтримки інвалідів», із дотриманням вимог Статуту організації. Допитані у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є членами ГО «Фонд підтримки інвалідів» підтвердили, що рішення загальних зборів про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника Президента та примусове виключення його з членів організації приймалося більшістю членів ГО. Позивача дійсно було звільнено за неналежну поведінку.

За змістом п. 1.1 Статуту ГО «Фонд підтримки інвалідів», ця громадська організація є добровільною місцевою громадською організацією, створеною на основі інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод.

Органами управління ГО «Фонд підтримки інвалідів» є: Загальні збори, Центральна Рада, Ревізійна комісія. Найвищою посадовою особою Фонду є його Президент (п. 6.1 Статуту).

У п. 6.2. Статуту зазначається, що керівні органи та Президент можуть приймати рішення з будь-яких питань діяльності ГО, крім безпосередньо визначених Статутом, віднесених до виключної компетенції інших керівних органів ГО.

Пункт 4 Стутуту визначає, що членство у ГО може бути припинено внаслідок: письмової заяви члена ГО; несплати членських внесків протягом шести місяців; у зв'язку з порушенням вимог Статуту.

Відповідно до п. 7.1 Загальні збори є його вищим керівним органом. Загальні збори збираються за необхідності, але не рідше одного разу на рік. Загальні збори вважаються чинними, якщо в їхній роботі беруть участь не менше як 50 % членів Фонду. Усі рішення Загальних зборів ухвалюються відкритим голосуванням більшістю у дві третини голосів учасників Загальних зборів.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

У порушення наведених вимог процесуального закону суд першої інстанції у змісті ухваленого ним рішення не зазначив, у яких діях (бездіяльності) проявилося порушення ОСОБА_3 вимог Стутуту та яких саме статутних положень, що стало наслідком його виключення із цієї організації.

Крім того, суд не дав оцінки доводам позивача про невідповідність кількісного і персонального складу загальних зборів ГО «Фонд підтримки інвалідів», що відбулися 21 серпня 2013 року, із складом членів ГО, що був сформований при заснуванні ГО «Фонд підтримки інвалідів», за відсутності доказів про вихід із організації попередніх членів та вступу до участі в ГО «Фонд підтримки інвалідів» нових осіб (а. с. 70-72).

Наведеними обставинами позивач доводив неповноважність складу загальних зборів ГО «Фонд підтримки інвалідів», що затвердив рішення про припинення його членства в громадській організації.

Суд не дослідив зміст таких підстав позову, що складають предмет доказування у справі.

Апеляційний суд, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, не мотивував таких висновків дослідженими обставинами, доводів на відхилення апеляційної скарги не навів.

Ухвалені із порушенням процесуального закону оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович