Справа № 306/44/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В., КОЖУХ О.А.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Матвійчука М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред'явлення їх до виконання у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 (1977 р.н.) і ОСОБА_4 (1948 р.н.) про солідарне стягнення боргу, за апеляційною скаргою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Свалявського районного суду від 29 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» оскаржило ухвалу Свалявського районного суду від 29.01.2016, якою відмовлено у задоволенні заяви банку про видачу дублікатів втрачених виконавчих листів, виданих на виконання рішення Свалявського районного суду від 26.07.2010 про солідарне стягнення на користь банку з ОСОБА_3 (1977 р.н.) і ОСОБА_4 (1948 р.н.) боргу в розмірі 295557,01 грн, стягнення судових витрат у розмірі 1820,00 грн, і про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання. На думку стягувача, суд постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, оскільки безпідставно пов'язав питання видачі дубліката виконавчого листа із питанням щодо строку пред'явлення цього листа до виконання, тоді як це різні предмети регулювання і для вирішення питання про видачу дублікатів виконавчих листів перешкод не було. Крім того, суд не врахував, що виконавчі документи були втрачені з вини органу державної виконавчої служби, а не стягувача, якому про цю втрату стало відомо лише 11.03.2013 після відповідного звернення до органу ДВС, що позбавило його можливості своєчасно пред'явити виконавчі документи для подальшого виконання. Документального підтвердження виконання органом ДВС вимог закону щодо направлення оригіналів виконавчих листів стягувачу рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення та власне про таке вручення адресату в справі теж немає. Рішення суду про стягнення коштів із солідарних боржників залишається невиконаним і доказів вжиття органом ДВС відповідних заходів для його виконання немає.

Посилаючись на ці обставини, на неналежне з'ясування судом обставин, що мають значення для вирішення заяви стягувача, на передчасність і невмотивованість висновку суду про відсутність підстав для видачі дублікатів виконавчих листів, а також вказуючи, що суд не вирішив питання щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання, стягувач просить ухвалу скасувати, а його заяву - задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Матвійчука М.В., який апеляцію підтримав, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до:

ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат (ч. 1); заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб (ч. 2);

ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1); заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі (ч. 2).

13.01.2016 до Свалявського районного суду надійшла датована 23.11.2015 заява ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів втрачених виконавчих листів, виданих на виконання рішення Свалявського районного суду від 26.07.2010 про солідарне стягнення на користь банку з ОСОБА_3 (1977 р.н.) і ОСОБА_4 (1948 р.н.) боргу в розмірі 295557,01 грн, стягнення судових витрат у розмірі 1820,00 грн, і про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання (а.с. 45-46). Копії двох виконавчих листів у справі № 2-60/10, виданих Свалявським районним судом 30.08.2010, додано до заяви (а.с. 47, 48). Заяву стягувача вмотивовано, зокрема, тим, що у зв'язку з відсутністю відомостей про хід та результат виконання указаних виконавчих документів на його звернення було від Відділу ДВС Свалявського РУЮ одержано відповідь від 06.03.2013 про те, що держвиконавцем ще 18.05.2011 виконавчі листи були повернені стягувачу. Проте, фактично до банку ці документи не надходили, а на відповідний запит доказу їх доставлення стягувачу (доказу вручення рекомендованого поштового відправлення із повідомленням про вручення) орган ДВС не надав. Тобто, слід дійти висновку, що виконавчі документи були втрачені під час їх пересилання.

З листа Відділу ДВС Свалявського РУЮ від 06.03.2013 № 3701 та доданих до нього ксерокопій, як зазначено в листі: «списку № 158 поштових відправлень та квитанції УДПЗ «Укрпошта» до нього за № 6382 від 20.05.2011 року» (а.с. 50, 51) випливає, що саме на ці ксерокопії орган ДВС вказував стягувачу як на докази належного виконання свого обов'язку, передбаченого ст. 31 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», щодо повернення виконавчого документа стягувачеві шляхом надіслання їх рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, з наявної в справі ксерокопії, яка названа копією списку № 158 поштових відправлень, з огляду на її якість неможливо одержати інформацію про адресатів, кореспонденцію, про поштове оформлення списку тощо, копію списку неможливо прочитати, крім того, копія має ознаки її зняття з аркуша, частина якого відірвана, тож така наразі не має ознак документа і не може слугувати письмовим доказом (ст. 64 ЦПК України) щодо відповідного факту. У зв'язку з цим на час розгляду справи передчасним є й пов'язування фіскального чека з касового апарату від 20.05.2011, зміст якого дещо краще ідентифікується, із фактом направлення виконавчих документів стягувачу.

Орган ДВС, який як і стягувач управі ставити перед судом питання про видачу дубліката виконавчого документа, а також у подальшому здійснює примусове виконання виконавчого документа (документів), є заінтересованою особою при вирішенні заяви про видачу такого дубліката. У випадку, що розглядається, участь органу ДВС у справі викликається й необхідністю з'ясування обставин щодо повернення виконавчих документів стягувачу, необхідністю вирішення й питання про поновлення строку пред'явлення їх до виконання. Суд першої інстанції не вирішував питання про залучення до участі в справі відповідного органу ДВС як заінтересованої особи, у справі немає даних про з'ясування судом питання щодо наявності чи відсутності матеріалів відповідного виконавчого провадження, перевірки по суті обставин, пов'язаних із поверненням виконавчих документів стягувачу.

Ухвалою від 29.01.2016 Свалявський районний суд відмовив у задоволенні заяви стягувача про видачу дублікатів виконавчих листів (а.с. 59). За змістом мотивувальної частини ухвали, суд пов'язав відмову у видачі дублікатів виконавчих листів із пропуском стягувачем строку для пред'явлення їх до виконання та відповідним чином умотивував судове рішення. Тим часом, видача дубліката виконавчого листа замість втраченого і поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є різними правовими інститутами, встановленими цивільним процесуальним законом, у яких вирішуються питання щодо різних предметів, при цьому, питання щодо видачі дубліката виконавчого листа може вирішуватися окремо від питання про поновлення строку для його пред'явлення до виконання та може взагалі не бути пов'язаним із іншим питанням. Сам по собі факт пропуску вищевказаного строку, якщо такий має місце, не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа та для видачі такого, відповідні питання, пов'язані з виконанням ухваленого на його користь судового рішення, стягувач вирішує відповідно до свого волевиявлення, розпоряджаючись цивільними та процесуальними правами вільно, на свій розсуд.

Таким чином, суд відмовив у видачі дублікатів виконавчих листів із підстави, що не могла бути застосована для цього, отже, з неналежної підстави. У судовому засіданні не були перевірені (зокрема, із застосуванням положень ст. 10 ч. 4 ЦПК України у контексті надання учасниками процесу документальних доказів щодо направлення та фіксації факту одержання адресатом повернутих йому виконавчих листів) і, відповідно, не були спростовані доводи стягувача про те, що він узагалі не одержував начебто повернуті йому виконавчі документи. За обставинами справи, питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання пов'язане із вирішенням питання про видачу дублікатів виконавчих документів. Беручи до уваги, що вирішення питання про видачу дублікатів не може бути визнано таким, що відповідає вимогам цивільного процесуального закону та встановленому ним порядку, не може йтися і про правильність відповідного вирішення питання про строк пред'явлення документів до виконання. Понад те, всупереч положенням ст. 208 ч. 2, ст. 210 ч. 1 п. 4, ст.ст. 212-214, ст. 371 ЦПРК України, щодо вимоги заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання у резолютивній частині ухвали суду не зазначено ніякого рішення.

Вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа належить до компетенції суду, який видав виконавчий лист, а питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання належить до компетенції суду, який видав виконавчий лист, або суду за місцем виконання судового рішення.

Відтак, на підставі ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України апеляцію стягувача, доводи якої щодо вирішення заяви із порушенням вимог цивільного процесуального закону та встановленого ним порядку заслуговують на увагу, слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, питання, що належить до компетенції місцевого суду, передати на новий розгляд.

Керуючись ст. 312 ч. 1 п. 3, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково, ухвалу Свалявського районного суду від 29 січня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді