Справа № 140/2907/15-ц
№2-о/140/37/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2016 року Немирівський районний суд

Вінницької області

В складі : головуючого судді Підлипняка М.Д.

при секретарі Путій З.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Немирів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи Державна служба у справі ветеранів війни та учасників антитерористичної операції та Антитерористичного центру при Службі безпеки України « Про встановлення факту, що має юридичне значення»,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою « Про встановлення факту, що має юридичне значення». Зацікавленими особами зазначив Державну службу у справі ветеранів війни та учасників антитерористичної операції та Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

В обґрунтування заявлених вимог, зазначив, що з квітня 2014 року по березень 2015 року він, ОСОБА_1 , 1993 р.н. проходив військову службу у складі Збройних Сил України у зв`язку з мобілізацією, на посаді старшого механіка-водія. Мобілізований був 10.04.2014 року Немирівським РВК Вінницької області, згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року. З 14.04.2014 року по 17.08.2014 року перебував на бойовому злагоджені на Рівненському полігоні. 19.08.2014 року був відряджений в зону АТО, де безпосередньо виконував різні бойові завдання, в основному переведення бойової техніки та боєприпасів, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. У зв`язку з тим, що командирами військових частин, у яких він проходив військову службу під час мобілізації, не були належним чином оформлені необхідні документи, які б підтверджували його участь в АТО - ОСОБА_1 досі не отримав посвідчення учасника бойових дій. Звернення до командування військових частин щодо вирішення даного питання не були результативними.

09.10.2014 р. ОСОБА_1 було доручено здійснити перевезення танка з екіпажем 24 механізованої бригади з м. Старобєлька до АДРЕСА_1 . По прибуттю на місце призначення між ОСОБА_1 та іншими військовослужбовцями сталася сутичка з приводу того, що у військовому квитку ОСОБА_1 запис про участь в АТО не був засвідчений належним чином (була відсутня печатка). Бійці стверджували, що він може бути представником ворожої сторони та застосували до нього фізичну силу. Внаслідок цього він отримав закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку. Повертаючись до м. Сватова він відчував сильний головний біль, головокружіння, нудоту і навіть кілька разів під час руху автомобіля втрачав свідомість.

У зв`язку з цим відразу по поверненню до м. Сватова звернувся у Сватівський військовий польовий госпіталь, де перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні з 11.10 по 12.10.2014 р. із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку. Дане підтверджується Перевідним епікризом з історії хвороби №1257, військової частини п/п НОМЕР_1 , копія якого додається. З 12.10.2014 по 15.10.2014 р. перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні МВКЦ ПнР (в/ч НОМЕР_2 ) (м. Харків). Дане підтверджується перевідним епікризом №9996. Окрім того, в графі «Анамнез захворювання» зазначено, що він приймав участь в антитерористичній операції, травму отримав під час відрядження поблизу м. Сіверодонецьк.

З 15.10 по 03.11.2014 р. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону (м. Вінниця) з діагнозом: ЗЧМТ (10.10.14 p.), струс головного мозку. Сечосольовий діатез без больового синдрому та порушення функцій. Дане підтверджується Виписним епікризом №4065.

Також проходив реабілітацію, перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні з 14.01.2015 р. по 28.01.2015 р. в Рівненському військовому госпіталі. Дане підтверджується виписним епікризом з історії хвороби №209 з Рівненського військового госпіталю в/ч НОМЕР_3 .

Як зазначалося вище, з 11.12.2014 р. ОСОБА_1 перебував на військовій службі у складі в/ч НОМЕР_4 . Після реабілітації продовжував виконувати бойові завдання в зоні проведення АТО.

05 січня 2015 р. ОСОБА_1 подав рапорт на ім`я командира свого взводу про проведення службового розслідування по факту невиплати грошової надбавки за перебування в зоні АТО в період з 26 серпня по 04 грудня 2014 року, однак службове розслідування за даним фактом так і не було проведено, а якщо і було то йому результати не повідомлено.

Згідно ст. 5 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно п.19 ч.І ст. 6 цього Закону, учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20 серпня 2014 року затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідно до п.2 якого статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній терапії, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів,

директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

22.08.2015 року на ім`я військового прокурора Рівненського гарнізону була надіслана скарга, у якій містилися вимоги щодо проведення розслідування на предмет неналежного виконання військовим командуванням військових частин, в підпорядкуванні яких перебував ОСОБА_2 , своїх службових та посадових обов`язків щодо належного оформлення документів про проходження ним військової служби. 27.08.2015 року дана Скарга була перенаправлена за належністю у військову прокуратуру Донецького гарнізону. 07.09.2014 року дана скарга була перенаправлена Начальнику зонального відділу військової служби правопорядку в Донецькій області. 18.09.2015 року отримано відповідь від в/ч ГТП НОМЕР_4 (вих. №2398). 05.10.2015 року направлена повторна скарга у військову частину ПП НОМЕР_4 - відповіді досі не отримано.

Таким чином витребувати необхідні документи, на підставі яких можна було б оформити статус учасника бойових дій наразі неможливо.

Частиною 1 та 2 статті 3 ЦПК України встановлено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд відповідно до ч. І ст.4 ЦПК України захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи зазначене вище, наразі він не вбачає жодного іншого правового способу вирішення питання, щодо підтвердження факту участі його в бойових діях, а отже, вважає за необхідне встановити такий факт у судовому порядку.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримує , просить суд встановити факт того, що ОСОБА_1 був учасником бойових дій, в період з 10 вересня 2014 року по 24 лютого 2015 року в Луганській та Донецькій областях під час виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої його участі в антитерористичній операції.

Представники зазначених в заяві зацікавлених осіб Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції і Антитерористичного центру при Службі безпеки України в судове засідання не з`явились, надали суду заяви, в яких зазначили, що дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки встановлення такого факту з метою отримання статусу учасника бойових дій передбачено чинним законодавством, зокрема Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Встановлення судом вищезазначеного факту їх права та законні інтереси не будуть зачіпати, а отже просять виключити данні організації зі списку зацікавлених осіб. Просять розгляд справи проводити у відсутність їх представників.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали суду покази в яких зазначили, що вони являються учасниками бойових дій, оскільки приймали безпосередню участь в АТО, про

що мають відповідні посвідчення. Перебуваючи в зоні проведення АТО вони неодноразово, в місцях де проводились бойові дії, періодично в період вересня 2014 року по лютий 2015 року, бачили ОСОБА_1 який тягачем в зону бойових дій підвозив відремонтовану бойову техніку та забирав в ремонт пошкоджену в боях бойову техніку.

Вислухавши пояснення представника заявника та свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень частин 1 та 2 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У заяві ОСОБА_1 ставиться питання щодо встановлення факту того, що він був учасником бойових дій, як особа, що була задіяна для забезпечення проведення бойових дій в зоні АТО в період з 10.09.2014 року по 24.02.2015 року в Луганській та Донецькій областях, під час виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Ст. 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ч.1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про основи національної безпеки України" об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є Збройні сили України (ст. 4 Закону України "Про основи національної безпеки України").

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.(ст. 65 Конституції України).

Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відносно військовослужбовців Збройних Сил, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій.

Так, згідно абз. 1 п. 19 ч. 1ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та

захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Порядок надання статусу учасника бойових дій вищеозначеним особам, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі Порядок надання статусу учасника бойових дій, Порядок).

Відповідно до п. 2 даного Порядку, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції (далі за текстом - військовослужбовці).

В п. 4 вищевказаного Порядку зазначено, що підставою для надання військовослужбовцям статусу учасника бойових дій є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Зі змісту п. 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій вбачається, що рішення про надання статусу учасника бойових дій відносно військовослужбовців Збройних сил України приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони .

Зі змісту положень п. 5 та 8 Порядку надання статусу учасника бойових дій, судом з`ясовано, що розгляд комісіями питань про визнання військовослужбовців учасниками бойових дій здійснюється на підставі довідок про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, яка затверджена додатком 1 до вказаного Порядку (далі довідка про безпосередню участь в АТО),та інших документів, визначених в п. 4 цього Порядку.

Зазначені документи мають бути подані до відповідної комісії командирами військових частини (органів, підрозділів), де проходили службу військовослужбовці протягом місяця після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, або, у разі неподання даних документів командирам військових частин (органів, підрозділів), самостійно військовослужбовцями (п. 5 та п. 8 Порядку).

В той же час відповідно до положень Порядку надання статусу учасника бойових дій, довідка про безпосередню участь особи в АТО може бути видана лише військовою частиною

(органом, підрозділом) або іншим керівником установи, закладу у складі яких проходили службу військовослужбовці.

Таким чином, враховуючи факт неподання командуванням військової частини НОМЕР_4 Міноборони України пакету документів щодо заявника до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та відмови цієї військової частини видати заявнику довідку про безпосередню участь в АТО в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не звертався з даним питанням до командування частини та не надав згоди на обробку своїх персональних даних ( а.с. 52), заявник фактично є позбавленим правової можливості звернутися в установленому порядку до компетентного органу для вирішення питання про надання йому статусу учасника бойових дій під час антитерористичної операції.

Іншого позасудового порядку отримання особою статусу учасника бойових дій в антитерористичній операції, окрім як встановленого Порядком надання статусу учасника бойових дій, що передбачає направлення до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій довідки про безпосередню участь особи в АТО разом з пакетом підтверджуючих документів, законодавством не передбачено.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно частини 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, а також листі Верховного суду України «Судова практика про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року роз`яснено, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Зважаючи на вище вказані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку Заявник позбавлений правової можливості в позасудовому порядку одержати документ, який посвідчує факт безпосередньої участі його в антитерористичній операції (довідку про безпосередню участь в АТО) та звернутися до компетентного органу для надання йому статусу учасника бойових дій як учаснику антитерористичної операції, а тому згідно положень ст.124 Конституції України та ч. 2 ст. 256 ЦПК України розгляд даної справи відноситься до юрисдикції суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1993 р.н., був мобілізований 10.04.2014 р. Немирівським РВК Вінницької області згідно Указу Президента України від 17.03.2014 р. Зарахований до в/ч НОМЕР_5 (51 ОМБР переформована у 14 МБР) на посаду старшого механіка-водія на підставі Наказу від 10.04.2014 р. №78. Дане підтверджується записом у військовому квитку ОСОБА_1 , стор. 8 ( а.с. 27);

Згідно Наказу командира в/ч НОМЕР_5 №310 від 02.05.2014 року військову частину НОМЕР_5 переведено на ПП В 3938. Дане відображене у військовому квитку, стор 27 ( а.с.29).

З в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_7 був виключений на підставі наказу №272 від 10.12.2014 p., що посвідчено підписом ТВО НШ-П32 в/ч ПП НОМЕР_6 майора ОСОБА_8 та печаткою, стор. 8 ( а.с. 27).

В період з 11.12.2014 р. по 24.03.2015 р. перебував на посаді старшого водія-механіка в/ч НОМЕР_4 . Наказ про зарахування від 11.12.2014 р. №29; наказ про відрахування від 24.03.2016 р.

№65. Відповідні записи внесені до стор. 9 військового квитка ОСОБА_1 ( а.с.29).

Згідно Витягу з наказу командира військової частини В 0259-польова пошта (по стройовій частині) від 24.03.2015 р. №65 солдата ОСОБА_1 , старшого механіка-водія евакуаційного взводу ремонтно-відновлювального батальйону було звільнено наказом командира 14 окремої механізованої бригади від 21.03.2015 р. №23 з військової служби у запас відповідно до п.4 Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення .

Згідно Наказу Немирівського РВК №78 від 31.05.2015 року ОСОБА_1 зарахований до оперативного резерву першої черги в/ч ПП НОМЕР_4 . Запис внесений до стор.27 військового квитка ОСОБА_1 (а.с. 29).

В даний час ОСОБА_1 мобілізований повторно.

З 14.04.2014 р. по 17.08.2014 р. ОСОБА_1 перебував на бойовому злагодженні на Рівненському полігоні. 17 серпня 2014 р. ОСОБА_1 отримав наказ доставити бойову машину АРК з полігону до м. Запоріжжя. Окрім того, він повинен був отримати борти зі стійками напівпричепа ЧМЗАП-9990. Як вбачається із копії Наряду № И/1410 від 19.08.2014 року та копії Накладної № 6 Костевич MM. прийняв від ОСОБА_9 борти зі стійками напівпричепа ЧМЗАП-9990. ( а.с. 30-31).Підставою для видачі даного наряду було розпорядження начальника, вх. № 4736/4 від 19.08.2014 р. ОСОБА_1 стверджує, що з копією даного розпорядження він ознайомлений не був. В даному рейсі його супроводжував механік-водій ОСОБА_10 та водій АРК - Ігор, прізвище невідоме.

Посвідчень про відрядження ОСОБА_1 видано не було.

09.10.2014 р. ОСОБА_1 було доручено здійснити перевезення танка з екіпажем 24 механізованої бригади з м. Старобєлька до АДРЕСА_1 . По прибуттю на місце призначення між ОСОБА_1 та іншими військовослужбовцями сталася сутичка з приводу того, що у військовому квитку ОСОБА_1 запис про участь в АТО не був засвідчений належним чином (була відсутня печатка). Бійці стверджували, що ОСОБА_1 може бути представником ворожої сторони та застосували до нього фізичну силу. Внаслідок цього він отримав закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку. Повертаючись до м. Сватова він відчував сильний головний біль, головокружіння, нудоту і навіть кілька разів під час руху автомобіля втрачав свідомість.

У зв`язку з цим відразу по поверненню до м. Сватова Костевич звернувся у Сватівський військовий польовий госпіталь, де перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні з 11.10 по 12.10.2014 р. із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку. Дане підтверджується Перевідним епікризом з історії хвороби №1257, військової частини п/п НОМЕР_1 ( а.с.34). З 12.10.2014 по 15.10.2014 р. перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні МВКЦ ПнР (в/ч НОМЕР_2 ) (м. Харків). Дане підтверджується перевідним епікризом №9996 ( а.с. 32). Окрім того, в графі «Анамнез захворювання» зазначено, що ОСОБА_11 приймав участь в антитерористичній операції, травму отримав під час відрядження поблизу м. Сіверодонецьк.

З 15.10 по 03.11.2014 р. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону (м. Вінниця) з діагнозом: ЗЧМТ (10.10.14 p.), струс головного мозку. Сечосольовий діатез без больового синдрому та порушення функцій. Дане підтверджується Виписним епікризом №4065 ( а.с. 33).

Також проходив реабілітацію, перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні з 14.01.2015 р. по 28.01.2015 р. в Рівненському військовому госпіталі. Дане підтверджується виписним епікризом з історії хвороби №209 з Рівненського військового госпіталю в/ч НОМЕР_3 ( а.с.35).

Як зазначалося вище, з 11.12.2014 р. ОСОБА_1 перебував на військовій службі у складі в/ч НОМЕР_4 . Після реабілітації продовжував виконувати бойові завдання в зоні проведення АТО.

05 січня 2015 р. ОСОБА_1 подано рапорт на ім`я командира свого взводу про проведення службового розслідування по факту невиплати грошової надбавки за перебування в зоні ЛТО в період з 26 серпня по 04 грудня 2014 року( а.с.46).

Участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції, зокрема в районі м. Сватово, Луганської області - за період приблизно з середини вересня до початку грудня 2014 року підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Копією Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_4 ПП (по стройовій частині) від 18.02.2015 р. №36 про вибуття у відрядження ОСОБА_1 у в/ч НОМЕР_7 в м. Артемівськ Донецької області терміном 30 діб з 18.02. по 19.03.2015 року для евакуації зразків озброєння та військової техніки у секторі «С» в розпорядження керівника АТО на території Донецької та Луганської областей ( а.с. 42);

Копією Посвідчення про відрядження від 18.02.2015 р. №1391; Копія Посвідчення про відрядження від 18.02.2015 р. №1394 ( а.с. 41);

Копією Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_7 (по стройовій частині) від 20.02.2015 р. №42 про прибуття у відрядження в м. Артемівськ ( а.с. 43);

Копією Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_7 (по стройовій частині) від 21.02.2015 р. №43 про відбуття із відрядження ( а.с. 43 зв. Сторона);

Копією Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_4 ПП (по стройовій частині) від 24.02.2015 р. №41 про прибуття з відрядження з в/ч НОМЕР_7 м. Артемівськ Донецької області ОСОБА_1 з 25.02.2015 року ( а.с. 44).

Район проведення антитерористичної операції визначено: розпорядженням КМУ від 30.10.2014 р. №1053 - згідно якого до територій, на яких здійснювалася АТО належали м. Сватове, м. Артемівськ.

За скаргою ОСОБА_1 військовому прокурору Рівненського гарнізону Західного регіону України про вжиття заходів реагування щодо витребування документів про проходження військової служби ОСОБА_1 та вжиття заходів щодо службового розслідування та сприяння в оформлені ОСОБА_11 статусу учасника бойових дій під час проведення АТО від в/ч НОМЕР_8 № 501/7133 від 04.12.2015 року надійшло роз`яснення вимог нормативних актів, які регламентують отримання особою статусу учасника бойових дій та повідомлення, що накази про прибуття для виконання завдань АТО та вибуття з місця постійної дислокації відносно ОСОБА_1 у в/ч НОМЕР_4 відсутні( а.с. 17-18).

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Відповідно до п. 3 Порядку надання статусу учасника бойових дій райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

У відповідності до п. 3 вказаного Порядку, наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено райони та терміни проведення

антитерористичної операції, а саме територія Донецької та Луганської області з 07 квітня 2014 року.

Отже, з 07 квітня 2014 року територія Донецької та Луганської областей була визнана районом проведення антитерористичної операції, на якій був запроваджений спеціальний правовий режим.

Таким чином, в період з 10.09.2014 року по 24.02.2015 року ( за виключенням часу лікування та реабілітації» військовослужбовець ОСОБА_1 знаходився безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції під час проведення такої операції, де виконував військовий обов`язок.

Статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»визначено, що:

антитерористична операція це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності;

район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція;

режим у районі проведення антитерористичної операції це особливий порядок, який може вводитися в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення і передбачати надання суб`єктам боротьби з тероризмом визначених цим Законом спеціальних повноважень, необхідних для звільнення заручників, забезпечення безпеки і здоров`я громадян, які опинилися в районі проведення антитерористичної операції, нормального функціонування державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Статтею 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»визначено суб`єкти боротьби з тероризмом, до яких належить Кабінет міністрів України;

Суб`єкти, що здійснюють безпосередню боротьбу з тероризмом;

а також суб`єкти, що можуть у разі необхідності бути залученими до здійснення заходів, пов`язаних з попередженням, виявленням і припиненням терористичної діяльності за рішенням керівника антитерористичної операції (центральні органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації).

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»встановлено, що Міністерство оборони України, до складу якого входять Збройні сили України, відноситься до суб`єктів, що здійснює безпосередню боротьбу з тероризмом в межах своєї компетенції.

Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»(в редакції Закону України від 16.02.2010 р. N 1900-VI)до повноважень Міністерства оборони України, органів військового управління, з`єднань, військових частин і підрозділів Збройних сил України, як суб`єктів, що здійснюють безпосередню боротьбу з тероризмом належать:

- забезпечення захисту від терористичних посягань об`єктів Збройних Сил України, зброї масового ураження, ракетної і стрілецької зброї, боєприпасів, вибухових та отруйних речовин, що знаходяться у військових частинах або зберігаються у визначених місцях;

- організація підготовки та застосування сил і засобів Сухопутних військ, Повітряних Сил, Військово-Морських Сил Збройних Сил України в разі вчинення терористичного акту в повітряному просторі, у територіальних водах України;

-участь у проведенні антитерористичних операцій на військових об`єктах та в разі виникнення терористичних загроз безпеці держави із-за меж України.

Відповідно до ч. 7 ст. 4 даного Закону координацію діяльності суб`єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Отже, Антитерористичний центр при Службі безпеки України є органом координації (узгодження) діяльності суб`єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, та не підміняє собою діяльність інших органів, що здійснюють безпосередню боротьбу з тероризмом в межах своєї компетенції.

Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Суд вважає, що у ОСОБА_1 є право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту його участі в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom) від 15 листопада 1996 року та "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року).

Виходячи, з того що ОСОБА_1 підтвердив викладені в заяві обставини належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту його безпосередньої участі в АТО та забезпечені її проведення в зазначений період на території Донецької та Луганської областей, під час виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст .3,4,10,60,212,214,218,222,256,259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи Державна служба у справі ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Антитерористичного центру при Службі безпеки України « Про встановлення факту, що має юридичне значення», задовольнити.

Встановити факт участі громадянина України ОСОБА_1 , 1993 року народження, уродженця с. Стрільченці Немирівського району в бойових діях під час проведення антитерористичної операції в Луганській та Донецькій областях в період з 10 вересня 2014 року по 24 лютого 2015 року.

Судові витрати покласти на рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів.

Головуючий: