Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до концерну «Військторгсервіс» про стягнення розрахункових при звільненні, витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки

за касаційною скаргою концерну «Військторгсервіс» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом до концерну «Військторгсервіс» в особі Вінницької філії концерну «Військторгсервіс» про стягнення розрахункових при звільненні, витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки.

Мотивувала позовні вимоги тим, що вона з вересня 2007 року працювала на посаді генерального директора Вінницької філії концерну «Військторгсервіс».

27 листопада 2012 року за наказом № 196-а була звільнена з займаної посади, при цьому розрахунок з нею проведений не був, трудова книжка їй не видавалась. Незаконність звільнення оскаржувала у судовому порядку. Рішенням Вінницького міського суду від 21 травня 2013 року її було поновлено на роботі та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу, але вказане рішення 21 жовтня 2013 року було скасоване і у позові відмовлено апеляційним судом Вінницької області.

Після звільнення з нею розрахунок не проведений, трудова книжка не видана.

Уточнивши позов, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь 177 098 грн, із яких: розрахунок при звільненні у розмірі 16 959 грн, компенсація за несвоєчасну виплату у розмірі 20 689 грн, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки) у розмірі 139 450 грн; зобов'язати відповідача видати їй трудову книжку із внесенням до неї запису про новий день звільнення згідно нового наказу; стягнути на її користь 1 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу у розмірі 0, 01 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто із концерну «Військторгсервіс» в особі Вінницької філії концерну «Військторгсервіс» на користь ОСОБА_3 розрахунок при звільненні у розмірі 16 959, 48 грн. В іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції у частині стягнення розрахунку та в частині відмови у задоволення вимог про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. У цій частині ухвалено нове рішення про стягнення із Вінницької філії концерну «Військторгсервіс» на користь ОСОБА_3 20 673,02 грн розрахунку при звільнені та 64 308, 88 грн середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі концерн «Військторгсервіс», посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Процесуальний закон (ст. ст. 11, 303 ЦПК України) обмежує повноваження суду щодо покладення на відповідача обов'язку вчинити певні дії обсягом та змістом позовних вимог, які уточнюються, змінюються чи доповнюються до початку розгляду справи у суді першої інстанції (ст. 31 ЦПК України).

Стягнувши із Вінницької філії концерну «Військторгсервіс» на користь ОСОБА_3 64 308, 88 грн у якості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд виходив із того, що за наявності обставин вини відповідача у затримці розрахунку із ОСОБА_3 при звільненні, які наведені у позові та становлять його підставу, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за ч. 4 ст. 235 КЗпП України не є перешкодою для стягнення середнього заробітку на підставі іншої правової норми, зважаючи на те, що фактичні обставини цьому не перешкоджають.

Такі висновки суперечать вимогам процесу та матеріалам справи.

У позовній заяві та уточненнях до неї ОСОБА_3 наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов'язувала саме із затримкою видачі трудової книжки, про що свідчать і надані нею розрахунки вказаної суми (а. с. 81), де періодом нарахуванням суми середнього заробітку є період затримки видачі трудової книжки.

За таких обставин, апеляційний суд вирішив питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні за ст. 117 КЗпП України поза межами позовних вимог.

Враховуючи те, що апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції у частині вирішення позову про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та вирішив питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що не є предметом заявленого позову, оскаржуване рішення апеляційного суду підлягає скасуванню у частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Що стосується вирішення апеляційним судом спору в іншій частині, доводів на скасування рішення апеляційного суду в іншій частині в касаційній скарзі не наведено, підстав для виходу за межі касаційної скарги не вбачається, а тому рішення апеляційного суду у частині вирішення позову про стягнення розрахункових при звільненні та витребування трудової книжки залишається без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу концерну «Військторгсервіс» задовольнитичастково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2015 рокускасувати у частині стягнення із Вінницької філії концерну «Військторгсервіс» на користь ОСОБА_3 64 308, 88 грн середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, справу в частині вирішення позову про стягнення середнього заробітку передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині вирішення позову ОСОБА_3 до концерну «Військторгсервіс» про стягнення розрахункових при звільненні та витребування трудової книжки рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко