АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/2656/16 Головуючий 1 інст. - Малихін О.Р. Справа № 2-308/11 Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: зняття арешту з домоволодіння
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Гуцал Л.В.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2016 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який неодноразово уточнювала і в остаточному варіанті своїх позовних вимог просила визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності, визнати право власності в порядку забудови на житловий будинок АДРЕСА_1

ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулися до суду з самостійними позовами про визнання за ними право власності в порядку спадкування за законом за кожним по 1/4 частини вищевказаного житлового будинку.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.03. 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.05.2014 року вказане рішення районного суду змінено шляхом виключення з його резолютивної частини посилання про відмову ОСОБА_3 в задоволенні заяви про поновлення строку на звернення до суду з позовом. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.03. 2014 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 13.05.2014 року скасовані та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При розгляді справи 10.10.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про забезпечення її позову.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 14.10. 2014 року накладено арешт на індивідуальне домоволодіння по АДРЕСА_2 заборонено Харківській міській раді, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до зміни чи переходу права володіння і/або, права користування і/або права розпорядження на індивідуальне домоволодіння по АДРЕСА_2

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3, позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015 року рішення районного суду змінено, визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_8. За ОСОБА_4 і ОСОБА_6 за кожним визнано право власності на 1/4 частину буд. АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 Залишено відкритою 1/4 частини спадщини вказаного будинку. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

20.11.2015 р. представник ОСОБА_5 - ОСОБА_10 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що відпали підстави для подальшого застосування цих заходів.

Ухвалою Московского районного суду м. Харкова від 23.11.2015 р. скасовано арешт на індивідуальне домоволодіння по АДРЕСА_2 заборона Харківській міській раді, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до зміни чи переходу права володіння і/або права користування і/або права розпорядження на індивідуальне домоволодіння по АДРЕСА_2

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015 р. частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3. Скасовано ухвалу Московского районного суду м. Харкова від 23.11.2015 р., а питання про скасування заходів забезпечення позову передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Московского районного суду м. Харкова від 18.02.2016 р. задоволено заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_10 скасовано: заходи забезпечення позову, накладені ухвалою судді Московського районного суду міста Харкова від 14.10.2014 р., а саме скасовано арешт на індивідуальне домоволодіння по АДРЕСА_2 та заборону Харківській міській раді, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до зміни чи переходу права володіння і/або права користування і/або права розпорядження на індивідуальне домоволодіння по АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу районного суду та питання про скасування арешту та заборону вчиняти будь-які дії стосовно домоволодіння по АДРЕСА_2 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_10 про зняття арешту з домоволодіння АДРЕСА_2 та заборону Харківській міській раді, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до зміни чи переходу права володіння і/або права користування і/або права розпорядження на індивідуальне домоволодіння по АДРЕСА_2, накладені ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Московского районного суду м. Харкова від 17.11.2014 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015 року набрали законної сили, тому відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України підстави для збереження вжитих заходів забезпечення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, оскільки вони відповідають вимогам ст. 154 ЦПК України та матеріалам справи.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Як свідчать матеріали справи вищезазначений спір вирішено по суті.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3, позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015 року рішення районного суду змінено, визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_8. За ОСОБА_4 і ОСОБА_6 за кожним визнано право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 Залишено відкритою 1/4 частини спадщини вказаного будинку. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Вказані судові рішення набрали законної сили, не скасовані та не змінені в установленому законом порядку.

У зв'язку з зазначеним сторони вправі здійснити відповідні дії по виконанню цих рішень в частині оформлення своїх прав на житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, тому заходи забезпечення позову, накладені ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року, можуть бути перешкодою для здійснення цих прав співвласників будинку.

Тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 154 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що судом не враховано її клопотання про відкладення розгляду справи не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки дії районного суду не суперечили вимогам ст.ст. 169 ЦПК України і не призвели до неправильного вирішення справи.

Посилання ОСОБА_3 в її заяві від 13.04.2016 року на те, що призначення апеляційним судом до розгляду по суті її апеляційної скарги на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2016 р., позбавляє її можливості виконати ухвалу судді апеляційного суду Харківської області від 18.03.2016 року про залишення її апеляційної скарги без руху для надання клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2016 р., також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали районного суду, оскільки відповідно до ухвали судді апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року відкрито апеляційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2016 року про скасування заходів забезпечення позову з посиланням на те, що відповідно до матеріалів справи та принципів гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень та гарантованим Конституцією України права на оскарження судового рішення, апеляційна скарга ОСОБА_3 подана останньою відповідно до вимог ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає відповідно до вимог п.2 ч.1 статті 324 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: