У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 10 березня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення суми та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 травня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Адміністрація морських портів України» від 13 листопада 2014 року № 352-п «Про стягнення за порушення трудової дисципліни» з дати його видання; стягнути з відповідача на свою користь винагороду за підсумками роботи за 2014 рік в розмірі посадового окладу, а саме в сумі 15 360 грн, та моральну шкоду у розмірі двох посадових окладів, а саме в сумі 30 720 грн. Вимоги мотивував тим, що він працював на посаді начальника фінансового відділу ДП «Адміністрація морських портів України» з 2013 року. Наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 13 листопада 2014 року № 352-п «Про стягнення за порушення трудової дисципліни» його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани, з яким його не було ознайомлено. Підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності стало те, що позаплановою документальною виїзною перевіркою ДП «Адміністрація морських портів України» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 30 травня 2014 року по 31 липня 2014 року, проведеною Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - центральним офісом з обслуговування великих платників, було встановлено ряд порушень вимог валютного законодавства, а саме: несвоєчасне подання, неподання та перекручення звітності про валютні операції, що призвело до негативних наслідків для ДП «Адміністрація морських портів України» у вигляді застосування штрафних санкцій на загальну суму 28 900 грн. За результатами розгляду відділом економічної та внутрішньої безпеки Акту про результати вищезазначеної перевірки встановлено, що виявлені порушення вимог валютного законодавства є наслідком неналежної роботи фінансового відділу і, зокрема, неналежного виконання своїх посадових обов'язків начальником фінансового відділу апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України», визначених положенням про цей відділ, затвердженим наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 14 березня 2014 року № 98-п. Вказані обставини потягли притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Вважав, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності суперечить фактичним обставинам, є незаконним та порушує його права як працівника. Зазначав, що фінансовий відділ, в межах компетенції, лише готував листи та відповіді на запити Національного банку України та Міжрегіонального головного управління Міндоходів - центрального офісу з обслуговування великих платників. А здійснення розрахунків та своєчасне подання до контролюючих органів звітів про результати діяльності ДП «Адміністрація морських портів України» в цілому, включаючи філії та представництво ДП «Адміністрація морських портів України» в Російській Федерації покладено на відділ зведеної звітності централізованої бухгалтерії. Також посилався на те, що з наказу ДП «Адміністрація морських портів України» від 13 листопада 2014 року № 352-п «Про стягнення за порушення трудової дисципліни» не можливо зрозуміти, в чому саме полягає неналежне виконання ним своїх трудових обов'язків і який зв'язок між, начебто, неналежним виконанням ним його трудових обов'язків і негативних наслідків для ДП «Адміністрація морських портів України». Крім того, йому не виплачено винагороду за підсумками роботи за 2014 рік. Вважав, що незаконне притягнення його до дисциплінарної відповідальності, невиплата йому винагороди за підсумками роботи за 2014 рік, привели до значних моральних страждань протягом останніх двох місяців з моменту видання оскаржуваного наказу. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 6 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Адміністрація морських портів України» за № 352-п від 13 листопада 2014 року «Про стягнення за порушення трудової дисципліни». У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_4 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду залишено без змін. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування наказу, застосувавши до правовідносин, які склались між сторонами ст. ст. 138-149 КЗпП України, з висновком якого погодився апеляційний суд, та скасувавши рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та ухваливши в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_4 в частині стягнення з відповідача на його користь винагороди за підсумками роботи за 2014 рік, оскільки наказ від 26 грудня 2014 року № 417-к, відповідно до п. 2 якого позивачу не нараховано одноразову винагороду за підсумками роботи за 2014 рік, є чинним. Також суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позов в частині відшкодування моральної шкоди, у відповідності до вимог, викладених в ст. 237-1 КЗпП України, правильно виходив із засад розумності та справедливості. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 травня 2015 року в нескасованій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик
й