Провадження № 2/522/2577/16
УХВАЛА

16 березня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого-судді Бойчука А. Ю.,

За участю секретаря Громова А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором займу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 18423.3 ам.дол. єкв. 387802.3 грн. за договором займу від 28.10.2011 року.

15 березня 2016 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову, згідно якої він просить накласти арешт на 1/2 частину квартири по адресу Одеса АДРЕСА_1; заборонити органу реєстрації Приморського району м. Одеси проводити реєстрацію фізичних осіб, в тому числі і неповнолітніх в даной квартирі; заборонити вчиняти дії з відчуження нерухомого майна, до виконання судового рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази вважає, що заява позивача про забезпечення позовних вимог не підлягає задоволенню.

Заява про забезпечення позову розглядається в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 151 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У викладений вимозі про забезпечення позову позивачем не зазначені докази, які б підтвердили факт того, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв'язку з чим суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 168, 209, 210, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ,- «про забезпечення позову» - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які беруть участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: А. Ю. Бойчук