Справа № 182/3479/13-ц
Провадження № 2/0182/138/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

за участю представників позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7, представника служби у справах дітей ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про вселення, визначення порядку користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2013 року позивач ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи сектор громадянства та реєстрації фізичних осіб Нікопольського МВ УМВС України у Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Міська житлово-експлуатаційна інспекція» Нікопольської міської ради про вселення, зобовязання вчинити певні дії, визначення порядку користування житловим приміщенням (а.с.2,3 том 1). Протягом розгляду справи ОСОБА_9 позов уточнював, третіми особами вказав Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Службу у справах дітей Нікопольської міської ради (а.с.39,40 том 1) та просив: вселити ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1; визначити порядок користування квартирою № 39 у будинку № 48а по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області наступним чином: надати у користування його неповнолітній дочці ОСОБА_10 житлове приміщення № 7 площею 8,1 кв.м., йому- Масленникову ОСОБА_11 - житлове приміщення № 5 площею 11 кв.м., відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - житлове приміщення № 4 площею 17,4 кв.м., а решту приміщень залишити в загальному користуванні; виселити зі спірної квартири осіб, які в ній проживають незаконно без реєстрації; стягнути з відповідачів на його користь понесені ним судові витрати.

19.02.2015 року позивач ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_6, Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 особами, які самовільно, в порушення вимог ЖК України вселились у квартиру АДРЕСА_1, та виселити їх без надання іншого житлового приміщення (а.с.206,207 том 1).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2015 року, цивільну справу № 182/3479/13-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про вселення, визначення порядку користування жилим приміщенням та виселення та цивільну справу № 182/871/15-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_6, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про виселення було обєднано в одне провадження за єдиним №182/3479/13-ц (а.с.204 том 1).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.07.2015 року було замінено відповідача ОСОБА_13 на ОСОБА_14 (а.с.8 том 2).

02.12.2015 року позивач ОСОБА_9 звернувся до суду з у уточненою позовом до ОСОБА_12, ОСОБА_15, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_6, Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та просив: визнати ОСОБА_12 та ОСОБА_15, як осіб, які самовільно, в порушення вимог ЖК України вселились у квартиру АДРЕСА_1, та виселити їх без надання іншого житлового приміщення (а.с.15,16 том 2).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2016 року було замінено відповідача ОСОБА_12 на ОСОБА_16 (а.с.39 том 2).

Позивач неодноразово звертався до суду з заявами про залишення частини позовних вимог без розгляду (а.с.1,35 том 2).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.07.2015 року позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про вселення, визначення порядку користування жилим приміщенням та виселення в частині вимог щодо вселення у АДРЕСА_2 ОСОБА_17, ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2; про зобовязання сектор громадянства та реєстрації фізичних осіб Нікопольського МВ УМВС України в Дніпропетровській області зареєструвати ОСОБА_19, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2 у спірну квартиру залишено без розгляду (а.с.6,7 том 2).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2016 року позов ОСОБА_9 до ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_15, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_6, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про виселення залишено без розгляду (а.с.40 том 2).

Таким чином, позивач ОСОБА_9 остаточно просив: вселити ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1; визначити порядок користування квартирою № 39 у будинку № 48а по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області наступним чином: неповнолітній дочці ОСОБА_10 надати у користування кімнату № 7 площею 8,10 кв.м., йому - ОСОБА_9 надати у користування кімнату № 5 площею 11,10 кв.м., відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надати у користування кімнату № 4 площею 17,4 кв.м., а решту приміщень залишити в загальному користуванні; стягнути з відповідачів на його користь понесені ним судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступні обставини.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2012 року його було вселено у квартиру АДРЕСА_1. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2012 року було залишено без змін.

У нього є дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі дозволу на вселення його дочки ОСОБА_3 у спірну квартиру не дають та усіляко перешкоджають її вселенню.

Відповідно до ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Спірна квартира АДРЕСА_1 є трикімнатною. У вказаній квартирі зареєстровані: він-позивач, його неповнолітня дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батько - відповідач ОСОБА_3 та дружина батька - відповідач ОСОБА_6.

Відповідно до ст.50 ЖК України, при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за девять років, крім подружжя.

За даних обставин, вважає, що є можливість для визначення порядку користування спірним житловим приміщенням, а саме: його неповнолітній дочці надати в користування кімнату № 7 площею 8,10 кв.м.; йому надати у користування кімнату № 5 площею 11,10 кв.м., відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надати у користування кімнату № 4 площею 17,4 кв.м.

Представники позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та остаточні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні повністю. Пояснила, що відповідачі не чинять перешкод щодо вселення дочки позивача, а тому відсутні підстави для її примусового вселення. Зазначила, що визначити порядок користування спірною квартирою неможливо, так як це буде суперечити діючому законодавству. Відповідачі шлюб розірвали, а тому не можуть проживати в одній кімнаті. Площа кімнат менша ніж передбачено законодавством для виділення у користування на одну особу.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_8 у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вважає, що для захисту прав дитини необхідно вселити її у спірну квартиру та виділити у її користування кімнату, яку просить позивач.

Представник Нікопольського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.20-22 том 2).

Вислухавши представників позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7, представника служби у справах дітей ОСОБА_8, допитавши свідків заявлених позивачем: ОСОБА_20, ОСОБА_19, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2012 року ОСОБА_9 було вселено у квартиру АДРЕСА_3 (а.с.5-7 том 1). Позивач ОСОБА_3 на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2012 року фактично вселився у спірну квартиру, що підтверджується матеріалами справи (а.с.68-72 том1).

Вказаним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2012 року було встановлено, що згідно ордеру на житлове приміщення № 2168 від 30.12.1986 року, ОСОБА_3 на родину з чотирьох осіб: його, дружину ОСОБА_5, доньку ОСОБА_21 та сина ОСОБА_9 на підставі рішення виконавчого комітету № 641 від 19.12.1986 року була виділена квартира АДРЕСА_4 (раніше 40 Років Жовтня) в м. Нікополі, що складається з трьох кімнат, житловою площею 37 кв.м. З довідки КП «НМБТІ» № 2986 від 08.06.2010 року вбачається, що станом на 08.06.2010 року на квартиру АДРЕСА_5 правоустановчі документи на обєкти нерухомості в КП «НМБТІ» не зареєстровані.

За адресою: АДРЕСА_6 зареєстровані: ОСОБА_9 (з 11.01.1990 року), ОСОБА_3 (з 30.01.1987 року), ОСОБА_6 (з 29.03.2001 року). Головним квартиронаймачем є ОСОБА_3. Викладене підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи (а.с.8,13,17,18,67,102 том 1).

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка позивача (а.с.11) з 15.10.2013 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки виявила бажання проживати разом з батьком, позивачем по справі, у спірній квартирі (а.с.42 том 1).

Відповідачі перешкоджають ОСОБА_3 у проживанні та користуванні спірною квартирою, що підтвердилось в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_20, ОСОБА_19, які кожна окремо підтвердили, що відповідачі не бажають, щоб у спірній квартирі проживала дочка позивача ОСОБА_10, та усіляко перешкоджають цьому.

З заяви-повідомлення позивача від 11.03.2016 року до начальника Нікопольського міського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області (а.с.32 том2) вбачається, що між сторонами на даний час виникає спір щодо проживання у спірній квартирі позивача та його неповнолітньої дочки. Як пояснили представники позивача у судовому засіданні, на даний час відповіді на заяву позивач не отримав.

Відповідно до ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Враховуючи те, що дочка позивача - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітньою та досягла 17 років, вона має на вселення до спірної квартири для проживання разом з батьком позивачем по справі, якого рішенням суду від 04.10.2012 року було вселено у спірну квартиру.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

А тому, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині вселення ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1 задовольнити.

Позовні вимоги в частині визначення порядку користування квартирою № 39 у будинку № 48а по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що загальна площа спірної трьохкімнатної квартири складає 59 кв.м., житлова площа - 36,3 кв.м, кімната № 7 площею 8,10 кв.м, кімната № 5 площею 11,10 кв.м, кімната № 4 площею 17,4 кв.м., кухня 8,4 кв.м., ванна кімната 2,1 кв.м., вбиральня 1,30 кв.м., коридор 8,6 кв.м., комори 0,7 кв.м. та 0,5 кв.м. Квартира обладнана балконом, вихід на який здійснюється з кімнати № 4 та лоджією, вихід на яку здійснюється з кімнати № 5. (а.с.4 том 1).

У вказаній спірній квартирі АДРЕСА_7 зареєстровані: ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8,13,17,18,42 том 1). Головним квартиронаймачем є ОСОБА_3 (а.с.8 том 1).

З наданих пояснень сторін вбачається, що між ними склались недоброзичливі відносини, між ними постійно виникають сварки та конфлікти.

Відповідно до ст.46 ЖК України, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Таким чином, надання у користування неповнолітній ОСОБА_10 кімнати № 7 площею 8,1 кв.м., ОСОБА_9 кімнати № 5 площею 11 кв.м., ОСОБА_3 та ОСОБА_6 кімнати № 4 площею 17,4 кв.м., із залишенням решти приміщень в загальному користуванні призведе до порушень житлових прав сторін та неповнолітньої дитини, з урахуванням того що на кожного з них приходиться 9,15 кв.м. жилої площі.

Крім того, у спірній квартирі фактично проживає 3 сімї, оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 19.11.2013 року шлюб між ними було розірвано (а.с.73 том 1). Заселення в одну кімнату осіб, які не є членами однієї сімї, є порушенням їх житлових прав. Окрім того, відповідно до ст.50 ЖК України, при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за девять років, крім подружжя.

Беручі до уваги все вищевикладене, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_9 задовольнити частково, вселити ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1. В іншому слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене та у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати зі сторін повинні бути стягнуті таким чином.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 115 грн. 00 коп. (а.с.1 том 1), та після уточнення позовних вимог суло додатково сплачено судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.205 том 1).

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення до суду з позовом), за подання до суду позовної заяви немайнового характеру було встановлено ставку судового збору у розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати (0,1 х 1147 грн. мінімальна заробітна плата, встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» = 114 грн. 70 коп.).

Беручи до уваги положення ч.1 ст.88 ЦПК України та те, що позов ОСОБА_3 задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 114 грн. 70 коп. в рівних частках, з кожного по 57 грн. 35 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст.1,6,9,46,50,64,65 ЖК України, ч.3 ст.160 СК України, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про вселення, визначення порядку користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1.

В інших вимогах відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. (сто чотирнадцять грн. 70 коп.), з кожного - по 53 грн. 35 коп. (пятдесят три грн. 35 коп.).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_1