РІШЕННЯ

Іменем України

02.03.2016 року Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Козюренка Р.С.

при секретарі- Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 з участю третьої особи Національного банку України про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між ПАТ «ТАС-Комерцбанк», правонаступник якого ПАТ «Свнедбанк», та ОСОБА_1 13.06.2007 року укладено кредитний договір №1301/0607/71-192 на суму 36 000,00 доларів США із сплатою 9.5% річних на строк до 12.06.2032 року. В подальшому, 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги у згаданих кредитних правовідносинах. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20.07.2015 року становить заборгованість по кредиту в сумі 243 374,32 гривень, заборгованість за відсотками в сумі 32 119,33 гривень, пеня в розмірі 7680,19 гривень, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 480,45 гривень, а всього 283 654,29 гривень, які просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак згідно позовних вимог просить слухати справу у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого представник позивача не заперечив.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що між ПАТ «ТАС-Комерцбанк», правонаступник якого ПАТ «Свнедбанк», та ОСОБА_1 13.06.2007 року укладено кредитний договір №1301/0607/71-192 на суму 36 000,00 доларів США із сплатою 9.5% річних на строк до 12.06.2032 року.

Згідно умов кредитного договору №1301/0607/71-192 від 13.06.2007 року, ПАТ «ТАС-Комерцбанк» надав відповідачу кредит на суму 36 000,00 доларів США.

Крім того, 25.05.2012року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги у згаданих кредитних правовідносинах.

Відповідно до змісту п.2.1 Кредитного договору, виконання зобовязань позичальником забезпечується іпотекою.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідно до кредитного договору, заборгованість відповідачів перед позивачем станом на 20.07.2015 року становить: заборгованість по кредиту в сумі 243 374,32 гривень, заборгованість за відсотками в сумі 32 119,33 гривень, пеня в розмірі 7680,19 гривень, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 480,45 гривень, а всього 283 654,29 гривень.

З метою забезпечення виконання взятого на себе зобовязання між відповідачем та позивачем укладений іпотечний договір від 13.06.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано у реєстрі за №5936, згідно якого ОСОБА_1, в якості забезпечення кредиту надав квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до умов Іпотечного договору іпотекодержатель має право, у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством та іпотеко держатель набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобовязання у випадках, передбачених Іпотечним договором та Кредитним договором.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручитель може буди одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

ч.2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів.

Враховуючи викладені вище норми матеріального закону, умови укладених між сторонами договорів й встановлені обставини справи, а саме: те, що відповідач не виконав свого обовязку щодо повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору і не виконав у добровільному порядку письмової вимоги банку про дострокове повернення суми кредиту в повному обсязі, - є усі необхідні правові підстави для задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 57, 60, 169, 209, 212, 215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №1301/0607/71-192 від 13.06.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 (ІПН №), станом на 20.07.2015 року заборгованість по кредиту в сумі 243 374,32 гривень, заборгованість за відсотками в сумі 32 119,33 гривень, пеня в розмірі 7680,19 гривень, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 480,45 гривень, а всього 283 654,29 гривень - звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.06.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк» (іпотекодержателем) та відповідачем ОСОБА_1 (іпотекодавцем), - на квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності на заставне нерухоме майно за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ЄДРПОУ №34047020).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН №) на користь держави 2836,54 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Козюренко Р.С.