Номер провадження: 22-ц/785/1574/16
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Таварткіладзе О.М., Кравця Ю.І.,

секретаря Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», за участю третіх осіб на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

встановила;

15.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив у судовому засіданні (а.с.65-69), та в остаточній його редакції просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 1439 грн. 90 коп., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 600 грн., витрати на оплату правової допомоги у розмірі 3000 грн., посилаючись на наступні обставини;

17.06.2014 року у м. Одесі на вул. Центральний аеропорт сталася дорожньо-транспортна транспортна пригода, в результаті якої автомобілем, що належить ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на праві власності, яким керував ОСОБА_3, був пошкоджений автомобіль позивача. Вартість завданої позивачу майнової шкоди склала 50439 грн. 90 коп. ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», як страховик, відшкодувала йому матеріальну шкоду у розмірі 49000 грн. Не відшкодованою залишилася франшиза у розмірі 1439 грн., яку зобов'язаний відшкодувати відповідач, оскільки страховик відшкодував майнову шкоду у розмірі страхового відшкодування, визначеного договором про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів. Крім того, не відшкодованою позивачу залишилася грошова сума, сплачена за авто-товарознавче дослідження транспортного засобу. Крім того, він користувався правовою допомогою, яку повинен відшкодувати відповідач, як власник транспортного засобу, яким була завдана матеріальна шкода.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі. Стягнуто з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 1439 грн. 90 коп., вартість експертного дослідження у розмірі 600 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

В апеляційній скарзі ДП «Іллічівський морський торговельний порт» просить рішення суду в частині стягнення витрат на надання правової допомоги скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні цієї частини вимог вказуючи, що судом не перевірені витрати позивача на надання йому правової допомоги та не перевірено, чи може надавати правову допомогу МП «Універсал -ЛТД».

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення в частині, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

За правилами п.1ч.1ст.312 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги ґрунтуються на законі, і доведені позивачем наданими доказами.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині судового рішення, оскільки судом не у повному обсязі встановлені обставини, які мають значення для розгляду питання про стягнення витрат на правову допомогу та порушені норми матеріального і процесуального права.

Згідно ч.3ст.10, ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.1 Закону України від 20.12.2011 року №4191-УІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що також узгоджується з Постановою Кабінету Міністрів України за №590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному рішенні.

Судом першої інстанції вказані норми права були порушені під час вирішення питання про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем за надання правової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців МП «Універсал -ЛТД» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю має право займатися діяльністю у сфері права, у тому числі і надавати правову допомогу громадянам на підставі цивільно-правових угод.

Правову допомогу ОСОБА_2 у зазначеній справі надавало МП «Універсал -ЛТД» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, на підставі договору про надання правової допомоги, укладеного між цими особами 29.08.2014 року.

Додатком №1 до цього договору сторони визначили, що за надання правової допомоги ОСОБА_2 сплачує МП «Універсал -ЛТД» гонорар у розмірі 3000 грн.

29.08.2014 року ОСОБА_2 сплатив МП «Універсал -ЛТД» гонорар за надання правової допомоги у розмірі 3000 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №851.

Актом здачі-прийому правових послуг від 22.12.2014 року за укладеним вище договором про надання правових послуг, МП «Універсал -ЛТД» підтвердило, що за умовами договору ОСОБА_2 були надані наступні послуги та їх вартість, а саме:

- ознайомлення представника МП «Універсал -ЛТД» з матеріалами і документами, наданими позивачем, та надання йому правової консультації - вартістю 500 грн.,

- підготовка позовної заяви та подання її до суду - вартістю 600 грн.,

- підготовка уточненої позовної заяви та подання її до суду - вартістю 350 грн.,

- підготовка клопотання про заміну відповідача у справі - вартістю 350 грн.,

- підготовка клопотання про витребування доказів у справі - вартістю 200 грн.,

- надання правової допомоги під час судових засідань - вартістю 1000 грн.

Колегією суддів встановлено, що у складеному акті здачі-прийому правових послуг від 22.12.2014 року не вказаний час, витрачений представником МП «Універсал -ЛТД» для вчинення вказаних у акті правових дій. Вказана обставина має суттєве значення для вирішення питання про відшкодування витрат на надання правової допомоги, відповідно до вказаних вище норм матеріального і процесуального права, так як Державою встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, який не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу.

Колегією суддів також встановлено, що представник МП «Універсал -ЛТД» Галушко Є.М., який надавав правову допомогу ОСОБА_2, приймав участь у судовому засіданні Малиновського районного суду м. Одеси лише 17.11.2014 року на протязі 6 хвилин. Більше Галушко Є.М. участі у судових засіданнях суду першої інстанції не приймав.

На підставі ст.1 Закону України від 20.12.2011 року за №4191-УІ та Постанови Кабінету Міністрів України за №590 від 27.04.2006 року ОСОБА_2 має право на відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану йому представником МП «Універсал -ЛТД», за участь його представника в судовому засіданні, у розмірі 48 грн. 72 коп. (мінімальна заробітна плата станом на 17.11.2014 року становила 1218 грн. : 40% = 487 грн. 20 коп. за 1 годину робочого часу. Вартість 6 хв. = 48 грн. 72 коп.).

Колегією суддів також встановлено, що позивач не надав суду доказів того, який час був затрачений представником МП «Універсал -ЛТД» на надання іншої правової допомоги в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції не встановив вказаних вище обставин, які мають значення для вирішення питання про відшкодування позивачу витрат на надання йому правової допомоги, та в порушення вказаних вище норм матеріального і процесуального права безпідставно стягнув з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_2 витрати на надання правової допомоги у розмірі 3000 грн.

Приймаючи до уваги, що позивачем доведені витрати на надання йому правової допомоги лише у розмірі 48 грн. 72 коп. рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки ці вимоги доведені лише частково.

В задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» іншої частини витрат на правову допомогу необхідно відмовити, так як вони не доведені позивачем у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.1п.4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила;

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року в частині стягнення з Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривен - змінити, стягнувши витрати на правову допомогу у розмірі 48 грн. 72 коп..

В задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення з Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» іншої частини витрат на правову допомогу - відмовити.

В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

О.М. Таварткіладзе

Ю.І. Кравець