Справа № 605/184/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"08" квітня 2016 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі : головуючої судді Ігнатова Г.В. при секретарі Чебан Т.В. .за участю заявника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Підгайці справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа відділ реєстрації актів громадського стану Підгаєцького районного управління юстиції, Угринівська сільська рада про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, пославшись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, однак прийняття спадщини ускладнюється розбіжністю по-батькові померлого у свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження заявника відповідно. Так як в офіційних документах власне прізвище імя та по-батькові його батька записане як «ОСОБА_2» так і як « ОСОБА_2 , а в нього в свідоцтві про народження батька записано «ОСОБА_2» , вінне може довести документами родинний зв»язок з батьком, а тому просить суд встановити факт родинних відносин.

У судовому засіданні заявникдоводи заяви підтримав, при цьому додав, що дійсно померлий доводиться йому рідним батьком та всі родичі і знайомі знали батька як « ОСОБА_2». В свідоцтва про народження сестер заявника батько також вказаний «« ОСОБА_2»і лише в його ,заявника свідоцтві батька записано по-батькові невірно як « ОСОБА_2» хоча фактично він є по батькові « ОСОБА_2» Заявник пояснив,що вони з батьком разом постійно проживали в одному житловому будинку. та вели спільно господарство, як одна сімя.

Заінтересована особа надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Суд вважає, що в справі є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення заявника ,свідків, зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо.

Відповідно до свідоцтва про народження заявника, його родове прізвище , імя та по батькові є ОСОБА_1 батьками є ОСОБА_2- батько та ОСОБА_3- мати.

Подружжя ОСОБА_2 мало ще двоє дочок, які є рідними сестрами заявника.

Як видно із свідоцтва про народження старшої сестри заявника її родове прізвище ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та в графі батько записаний ОСОБА_2

Аналогічні відомості щодо батька відображені в свідоцтві про народження сестри заявника в якої родове прізвище , імя та по-батькові ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, де в графі батьки: батько записаний ОСОБА_2

Як слідує з архівної довідки №Я-10233 виданої Державним архівом Львівської області Львівської обласної державної адміністрації від 05.06.2015 р. в документах архіву значиться, що родина у складі ОСОБА_6 та члени її сімї ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у 1945 році були переселені з території Польша у тернопільську область. Відповідно даної довідки, підтверджено факт, що ОСОБА_2 по батькові є «ОСОБА_2».

Факт родинних відносин між померлим .ОСОБА_2і заявником стверджується співпаданням зазначення їх родових прізвищ, які відображені в свідоцтві про народження заявника, спів паданням прізвища та імені батька а також повних відомостей про матір які відображені в свідоцтві про народження сестер заявника.Крім того, що за життя померлий і заявник підтримували родинні стосунки, проживали в одному будинку та взаємовідносини між ними були як батько та син..

Допущені помилки в документах, що посвідчують актові записи, мають очевидний характер, а факт родинних відносин між заявником і померлим ОСОБА_2 в родинних відносинах в якості син та батько підтверджено дослідженими в суді доказами

При встановленні факту родинних відносин між батьком заявника ОСОБА_2 та заявником ОСОБА_1 суд приймає до уваги те, що в останнього,є в наявності всі документи, які належали ОСОБА_2 - свідоцтво про смерть, посвідчення водія, технічний паспорт на транспортний засіб, довідку про переселення родини гр.-ки ОСОБА_7, та інші документи.

Заслуговують на увагу суду покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, остання є рідною сетрою заявника, які підтвердили той факт, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2, а також те, що померлого ОСОБА_2 всі знали саме по батькові «ОСОБА_2», а не «ОСОБА_2».

Встановлення цього юридичного факту має для заявника суттєве юридичне значення і необхідне йому для подальшого оформлення спадщини як сином померлого. Захистити свої права в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник не може.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, враховуючи також визнання заінтересованими особами заявлених вимог, з урахуванням принципу юридичної визначеності суд, вважає, що заява є законною та обґрунтованою, оскільки померлий ОСОБА_2, дійсно був батьком заявника ОСОБА_1 , і даний юридичний факт підтверджує право заявника на реалізувати свої права пов'язані з родинними відносинами. За таких обставин, на підставі ст. ст. 234-235, 256 ЦПК України, заява про встановлення факту родинних відносин, підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 10, 60, 212- 215,218, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт родинних відносин , визнавши ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Лиса , Підгаєцького району, Тернопільської області, сином ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення Підгаєцького районного суду подається в апеляційний суд Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис Г. В. Ігнатова