22-ц/775/293/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Іванченко А.М.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Сороки Г.П., Лопатіної М.Ю.

секретарі Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 01.08.2006 року вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш». 20.10.2015 року її було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. У зв'язку з несплатою відповідачем нарахованої заробітної плати у ПАТ «Азовзагальмаш» перед нею виникла заборгованість за період з листопада 2014 року по вересень 2015 рік у сумі 11578,40 грн., які були стягнуті з відповідача на її користь судовим наказом від 13.11.2015 року виданим Іллічівським районним судом м. Маріуполя. В зв'язку з викладеним просила стягнути на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за жовтень 2015 року у розмірі 1454,88 грн., та середній заробіток за час розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденного заробітку 110,37 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 січня 2016 року позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь ОСОБА_1, заборгованість по заробітній платі за жовтень 2015 року в сумі 1454,88 грн., середній заробіток за період з 21.10.2015 року по 28.01.2016 року в розмірі 3903,00 грн. з утриманням ПАТ «Азовзагальмаш» з цієї суми передбачених законом податків та інших платежів. Стягнуто з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку скасувати і ухвалити нове, про задоволення позову у повному обсязі, а саме стягнути в відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 7725,90 (станом на 28.01.2016 року), а в подальшому виходячи із середньоденного заробітку 110,37 грн. В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає, що відповідачем помилково був взятий для розрахунку середньоденного заробітку серпень 2015 року, в якому у позивачки згідно розрахункового листа із 160 годин 151,8 годин був простій і 3 дня відпустки, тоді як, відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р., розрахунок середнього заробітку необхідно визначити виходячи із заробітної плати за вересень жовтень 2015 року.

Окрім того, апелянт вважає, що кількість днів затримки розрахунку при пятиденному робочому тижні за період з 21.10.2015 р. по 28.01.2016 року складають 70, а не 50 днів, як визначив суд, відтак і розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку повинен бути 5464,20 грн., а не 3903,00 грн.

Позивачка та відповідач, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не зявились, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутність. ( а.с. 54, 56,71,74)

Заслухавши суддю доповідача, представника позивачки ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 01.08.2006 року позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем та 20.10.2015 року її було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Згідно судового наказу, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя від 13.11.2015 року, який набрав чинності 03.12.2015 року за заявою ОСОБА_1 на її користь стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній плати за період з листопада 2014 року по вересень 2015 рік в розмірі 11578,40 грн., який набрав чинності 03.12.2015 року.

На час розгляду даної справи судове рішення не виконане.

Крім того, згідно довідки №238/ро-5938 від 28.12.2015 року у ПАТ « Азовгальмаш» перед позивачкою наявна заборгованість за жовтень 2015 рік у розмірі 1454, 88 гривень, а загалом з листопада 2014 року по жовтень 2015 рік заборгованість становить 13033,28 грн.( а.с. 30)

Згідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи, що у відповідача перед позивачкою наявна заборгованість із заробітної плати , суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволені позову та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення середньоденного заробітку,а також кількість робочих днів, за яку нараховується середній заробіток, судова колегія виходить з наступного.

Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно наданої відповідачем довідки №238/ро-5937 від 28.12.2015 року, розмір середньоденного заробітку позивачки складає 78,06 грн. Даний розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Оскільки останнім робочим місяцем позивачки був жовтень 2015 року( звільнена 20 жовтня),то суд вірно виходив з того, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 обчислюється за останні два місяці перед звільненням, тобто за вересень та серпень 2015 року, а доводи апеляційної скарги , що середній заробіток має обчислюватись, виходячи із заробітної плати за вересень - жовтень 2015 року є такими, що не відповідають вимогам закону.

Згідно довідки роботодавця ОСОБА_1, т.н. 70356 працювала в цеху № 445 за основним графіком № 8-1 для працюючих в безперервному режимі з робочим днем тривалістю 11,4 год. ( а.с.63-65)

За даними представленого відповідачем графіку роботи №8-1 для працюючих в безперервному режимі з робочим днем тривалістю 11,4 год. середньостатистична кількість робочих днів за період з 21.10.2015р. по 28.01.2015р. позивача складає 50 днів, а саме - в жовтні 6 днів, листопаді - 15 днів, грудні - 15 днів та січні 2016 року 14 днів. ( а.с. 64-65)

Згідно розрахункового листа ОСОБА_1 за жовтень 2015 року, останній нарахована заробітна плата з урахуванням роботи за графіком № 8-1. ( а.с. 15)

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 21.10.2015р. по 28.01.2015р. складає - 3903,00 грн. (50 днів х 78,06 грн.), а доводи апеляційної скарги, що суд мав брати до уваги графік № 1, за яким кількість робочих днів при пятиденному робочому тижні становить за цей період 70 днів - безпідставні.

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо часткового задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є безумовною підставою для скасування рішення у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_3

ОСОБА_4