АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/4810/15-ц
Провадження № 22-ц/792/714/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Заїки В.М.,

суддів: Варвус.Ю.Д.,ОСОБА_1,

секретар Кошельник В.М.,

за участю: сторін та їх представників,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_5 міська рада, ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області, ОСОБА_5 міськрайонне управління юстиції Хмельницької області в особі Реєстраційної служби ХМРУЮ Хмельницької області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державних актів на право власності на земельні ділянки, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, заяв про виготовлення технічної документації.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_2, звертаючись до суду з названим позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказувала, що 25.11.1999 року померла її мати ОСОБА_6 Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки площею 2000 кв.м. для ведення особистого селянського господарства та 1000 кв.м. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: м.Хмельницький, вул.Островського,13/1. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 стали позивачка та відповідач ОСОБА_4 Вказувала, що сторони в установлені законом строки звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, та 11.01.2005 року отримали державні акти на право власності зазначених земельних ділянок. Вказувала, що внаслідок систематичного перешкоджання їй та її родині проходити через двір

______________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7 Категорія: 47

Доповідач: Заїка В.М.

ОСОБА_4, сторонами було домовлено поділити спільну землю, з урахуванням безперешкодного проходу для неї до її городу.

Також вказувала, що 29.01.2014 року отримала свідоцтво про право власності : САК №639197, і.н. 16972911 на нерухоме майно ? спільної часткової власності, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром 0,05 га., а 31.01.2014 року свідоцтво про право власності: САК №639301, і.н.:17135211 на нерухоме майно ? спільної часткової власності земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розміром 0,1 га.

Проте, не дивлячись на домовленість та наявність у позивачки свідоцтв про право власності на землю, ОСОБА_4 перешкоджає їй користуватися земельною ділянкою, на її неодноразові прохання демонтувати частину парканів для проходу на її город та надати можливість відгородити свій прохід від ділянки ОСОБА_4, отримала від нього категоричну відмову.

А тому просила зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні нею її земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м.Хмельницький, вул.Островського,13, шляхом демонтажу частини його паркану з боку вулиці Островського та з боку городу, шириною по 1 м. з кожного боку, який загороджує їй прохід від вул.Островського до городу та зобовязати відповідача не перешкоджати їй відгородженню власним парканом зазначеного проходу від його землі.

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом;1-518 від 01.07.2003 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м., зареєстрований за номером №45 від 11.01.2005 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2000 кв.м., зареєстрований за №46 від 1101.2015 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно і.н. 16964078 від 29.01.2014 року, і.н. 17064933 від 30.01.2014 року, і.н.17105680 від 30.01.2014 року, і.н.17155562 від 31.01.2014 року, і.н. 16972911 від 29.01.2014 року, визнати недійсною заяву про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки , будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул.Островського,13/1, загальною площею 1000 кв.м. поділивши її на дві ділянки. Також просив стягнути з відповідачки на його користь судовий збір.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року в задоволенні позову та зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись повністю з таким вирішенням спору, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій рішення в частині відмови в задоволенні первісного позову вважає незаконним та необґрунтованим у звязку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм процесуального права. Просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову, та ухвалити нове рішення яким її позов до ОСОБА_4задовольнити. Рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 залишити без змін.

В судовому засіданні представники ОСОБА_2 підтримали свої вимоги.

ОСОБА_4 та його представник заперечують проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення суду відповідає.

Так, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 25 листопада 1999 року в порядку спадкування сторонам на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,30 га в рівних частках кожному, що розташована по вул.Островського, 13/1 в м.Хмельницькому.

Після успадкування вказаної земельної ділянки, вона була розподілена за сторонами з реєстрацією права спільної часткової власності та оформленням свідоцтв про право власності на нерухоме майно кожного. Підстави правомірності видачі свідоцтв про право власності кожного апеляційним судом не вирішується, оскільки в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено і рішення в цій частині ніким не оскаржується. До теперішнього часу сторонами використовуються земельні ділянки за їх призначенням.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Посилання апелянтів на порушення їх права користування земельною ділянкою не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на предмет підтвердження наявності описаних ними перешкод в користуванні земельною ділянкою. Сторонами не ставилось питання щодо призначення у справі судових експертиз в звязку з необхідністю спеціальних знань відносно окремих вказаних порушень, в добровільному, позасудовому порядку не вирішувалось питання щодо встановлення сервітуту та його вимоги.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і правильно відмовив в задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду В.М.Заїка