Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Карташов О.Ю,
Справа № 428/2768/16-ц
Провадження № 22ц/782/325/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року квітня «20» дня Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Борисов Є.А., Яресько А.В.

при секретарі Попової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луганську

апеляційну скаргу

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на ухвалу

Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 березня 2016 року

по цивільній справі за заявою

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Розяснено заявнику, його право на звернення в суд з тих же обставин на загальних підставах в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, як постановлену з порушенням норм процесуального права та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу, суддя місцевого суду виходив з того, що як вбачається з поданої заяви, заявником ставиться питання про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту смерті особи в певний час, повязане з метою реалізації особистих немайнових та майнових прав, тому, у даному випадку вбачається спір про право.

Проте, з оскаржуваною ухвалою суду погодитися не можна виходячи з наступного.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Зазначені положення конкретизуються у ст. 3 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правовідносини, що виникли у справі, регулюються Сімейним та Цивільним кодексами України, Цивільним процесуальним кодексом України, законами України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Положеннями Основного Закону України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, а також судочинство визначаються виключно законами України (пункти 1, 14 частини першої статті 92).

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Так, встановлення юридичних фактів в судовому порядку має важливе значення для розвитку правових відносин та необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів громадян.

Чітке визначення процесуальним законодавством порядку розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та неухильне дотримання судами процесуальних норм при розгляді даної категорії справ, є гарантією забезпечення конституційних прав громадян.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник просив суд встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який постійно проживав за адресом: Артемівський район, м. Луганськ, вулиця Кірова буд. 79 А, та визнати датою його смерті 28 жовтня 2015 року, місце смерті м. Луганськ, Луганської області, Україна.

За таких обставин, суддею міського суду не враховано, що стаття 257-1 ЦПК України доповнена Законом України від 4 лютого 2016 року № 990-УІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» і розміщена в главі 6 (Окреме провадження) розділу IV ЦПК України (Окреме провадження. Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення).

В основу порядку розгляду справ окремого провадження закладені загальні правила позовного провадження. Оскільки справи окремого провадження мають суттєву специфіку, то провадження у цих справах становлять певний синтез, загальних правил цивільного судочинства, правил, які властиві окремому провадженню в цілому, а також правил, які властиві виключно певній категорії таких справ. Тобто специфіка провадження у кожній категорії справ окремо регулюється шляхом встановлення до загального порядку розгляду справ окремих процесуальних винятків та доповнень.

Тому, суддею зроблено передчасні висновки щодо відмови у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, чим порушено право заявника на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

У відповідності зі ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, оскільки суддею порушено порядок вирішення питання щодо відкриття провадження по справі, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 311, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області, ~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ~ задовольнити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 березня 2016 року ~ скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання в установленому законом порядку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий

Судді: