Справа № 204/6083/14-ц
Провадження № 2/204/38/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором № 35.1/ІІ-266.08.1 від 01.02.2008 року в загальному розмірі 41855868,23 грн., перед Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк», звернути стягнення на домоволодіння та земельну ділянку, що належать ОСОБА_1, які передано в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк», згідно Договору іпотеки б/н від 15.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 9531, шляхом продажу домоволодіння, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 3, кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 01 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір 35.1/ІІ-266.08.1, відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 467270 доларів США, а Позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 31 січня 2033 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12 % річних. В якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 35.1/ІІ-266.08.1 від 01.02.2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки б/н від 15.10.2009 року, відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 3, кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005, які належать Іпотекодавцю. Станом на 22.08.2014 року заборгованість ОСОБА_2 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені, становить 41855868,23 грн. Позичальник свої зобовязання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконав. Отже, позивач має право звернутись до суду з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог та вказав, що 07 червня 2014 року набув чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року за № 1304-VІІ, який визначає, що протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Таким чином, оскільки кредитні кошти надавались Позичальнику в іноземній валюті на споживчі цілі, призначенням якого було придбання квартир у житловому будинку, в якості забезпечення виконання зобовязань Позичальника було передано в іпотеку домоволодіння та земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 3, яка належить ОСОБА_1 (майновому поручителю), загальною площею 113,6 кв.м., та яке використовується ним, як місце постійного проживання, просив відмовити в задоволенні вимог позивача.

Третя особа в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

У судовому засіданні було встановлено, що 01 лютого 2008 року між Відкритим акціонерними товариством «Родовід Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 35.1/ІІ-266.08.1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 467270,00 доларів США, строком користування до 31 січня 2033 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12% річних та щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 0,2%, що нараховується на суму виданого кредиту, шляхом видачі готівки з каси банку, на наступні цілі: оплату частини вартості обєкту інвестування, згідно інвестиційного договору № 83-СГР на придбання житлового приміщення від 14 січня 2008 року, укладеного між ТОВ «БГ «Ратибор» та позичальником та договору № 84-СГР купівлі-продажу облігацій від 14 січня 2008 року, укладеного між ТОВ «БГ «Ратибор» та позичальником, а саме: житлового приміщення, за будівельним № 9.1.1 у житловому будинку з приміщенням торгово-комерційного призначення та авто паркінгом по пр. Карла Маркса - вул. Сімферопольській у м. Дніпропетровську; оплату частини вартості обєкту інвестування, згідно інвестиційного договору № 86-СГР на придбання житлового приміщення укладеного між ТОВ «БГ «Ратибор» та позичальником від 14 січня 2008 року та договору купівлі-продажу укладеного між ВАТ «Юніверсал Секьюрітіз» та позичальником від 29 січня 2008 року, а саме: житлового приміщення, за будівельним № 9.1.1 у житловому будинку з приміщенням торгово-комерційного призначення та авто паркінгом по пр. Карла Маркса - вул. Сімферопольській у м. Дніпропетровську.

18 липня 2008 року сторони уклали договір про внесення змін до кредитного договору №35.1/ІІ-266.08.1 від 01.02.2008 року, відповідно до умов якого процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 14% річних.

Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши кредит ОСОБА_2, про що свідчить заява на видачу готівки №1346_6 від 01 лютого 2008 року.

Однак, в порушення умов кредитного договору позичальник свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого за ним, станом на 22.11.2012 року, мається заборгованість: за кредитом - 359560,37 доларів США; за відсотками - 134667,26 доларів США; плата за обслуговування кредиту - 267850,13 грн.; пеня - 1074520,23 грн.

Всі вищевказані обставини встановлені рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року по цивільній справі № 205/1948/2013-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вищевказані обставини не потребують доказування, оскільки вони встановлені судовим рішенням по вказаній цивільній справі, яке набрало законної сили.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед Банком за Кредитним договором № 35.1/ІІ-266.08.1 від 01.02.2008 року, 15 жовтня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки б/н, відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 3, кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005, які належать ОСОБА_1. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 9531 (а.с.19-21).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Оскільки позичальник так і не виконав умови кредитного договору, навіть після ухвалення апеляційним судом Дніпропетровської області рішення від 09 листопада 2015 року по цивільній справі № 205/1948/2013-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, він має заборгованість перед позивачем, яка станом на 22.08.2014 року складає вже 41855868,23 грн. і складається з наступного: сума поточної заборгованості за кредитом - 280417,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 2859189,14 грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом - 79143,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 806960,30 грн.; сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 188867,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1925728,76 грн.; сума простроченої заборгованості за платою по кредиту - 366820,09 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 979444,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 9986611,87 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 2114174,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 21556542,14 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення плати по кредиту - 4354015,93 грн. (а.с.38).

У звязку з вищевказаним, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 3 ст. 33, ст. 35 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у рішенні зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З огляду на ст. 3 вказаного Закону, він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року № 6-58цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування судами України.

Судом встановлено, що сума заборгованості Позичальника перед Банком є значною та з огляду на положення ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд вважає, що порушення Позичальником основного зобовязання завдає збитків іпотекодержателю. Неповернення кредитних коштів ОСОБА_2 створює умови для невиконання Банком інших грошових зобовязань, у т.ч. проведення своєчасних і належних виплат вкладникам за депозитними договорами.

Право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом за вибором іпотекодержателя передбачені і відповідають змісту п.п. 1.1-1.8, 2.1, 3.1-3.2 укладеного позивачем і відповідачем 15 жовтня 2009 року і нотаріально посвідченого іпотечного договору.

До суду не надано доказів виконання вищевказаного рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року по цивільній справі № 205/1948/2013-ц або її (заборгованості) зменшення.

Тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та заявлені у відповідності з чинним законодавством.

Звернення Банку до суду із зазначеним позовом до поручителя з викладенням змісту порушених боржником зобов'язань, визначення розміру заборгованості і вимоги про виконання порушеного зобов'язання свідчить про виконання іпотекодержателем положень ст. ст. 12, 35 вищевказаного Закону.

Доказів наявності прав неповнолітніх дітей на предмет іпотеки, пріоритету та розміру вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки до суду не надано і в судовому засіданні таких не встановлено. Необхідності визначення заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, не встановлено.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, суд вважає можливим в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором № 35.1/ІІ-266.08.1 від 01.02.2008 року в загальному розмірі 41855868,24 грн., перед Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк», звернути стягнення на домоволодіння та земельну ділянку, що належать ОСОБА_1, які передано в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк», згідно Договору іпотеки б/н від 15.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 9531, шляхом продажу домоволодіння, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 3, кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005, але зазначити в рішенні суду, що з урахуванням положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії вказаного Закону не підлягає виконанню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 258, 525, 526, 527, 530, 546, 572, 590, 591, 599, 612, 625, 629, 651, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором № 35.1/ІІ-266.08.1 від 01.02.2008 року в загальному розмірі 41855868,23 грн., перед Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк», звернути стягнення на домоволодіння та земельну ділянку, що належать ОСОБА_1, які передано в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк», згідно Договору іпотеки б/н від 15.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 9531, шляхом продажу домоволодіння, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 3, кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова