Ухвала

іменем україни

11 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 штраф у розмірі 50 тис. грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 29 квітня 2015 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір про надання юридичних послуг, предметом якого є надання юридично-консультаційних послуг щодо судового оскарження відмови у призначенні пенсії управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва. Відповідач скасував довіреність на представництво його інтересів, чим порушив взяті на себе зобов'язання та унеможливив виконання відповідачем договору. За таких обставин позивач вважає, що відповідачем вчинено дії з односторонньої відмови від договору, на підставі чого звернувся до суду з відповідним позовом.

Заперечуючи проти задоволення вказаних вимог ФОП ОСОБА_4, у серпні 2015 року ОСОБА_5 подав зустрічний позов, в якому просив розірвати укладений сторонами договір про надання юридичних послуг від 29 квітня 2015 року з дати ухвалення судом рішення у справі та стягнути з ФОП ОСОБА_4 на його користь 5 400 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року, в задоволенні первісного позову ФОП ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Розірвано договір про надання юридичних послуг від 29 квітня 2015 року, що був укладений між ФОП ОСОБА_4 і ОСОБА_5

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, а у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що 09 квітня 2015 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір про надання юридичних послуг. Відповідно до п. 1 цього договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати юридично-консультаційні послуги щодо судового оскарження відмови у призначенні пенсії управлінням Пенсійного фонду України Святошинського району м. Києва замовнику. Послуги за цим договором надаються шляхом складання відповідного позову, представництва інтересів замовника в суді тощо.

У квітні 2015 року ОСОБА_5 сплатив на користь ФОП ОСОБА_4 5 тис. грн попередньої оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

29 квітня 2015 року, на виконання вимог договору про надання юридичних послуг, ОСОБА_5 на підставі довіреності, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буділовською Н.С., уповноважив ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 представляти його інтереси в усіх судах України.

У травні 2015 року представник ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності від 29 квітня 2015 року, подав до Святошинського районного суду м. Києва адміністративний позов до управління Пенсійного фонду України Святошинського району м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 липня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України Святошинського району м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду на підставі письмової заяви ОСОБА_5.

Дія довіреності від 29 квітня 2015 року, якою ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 представляти його інтереси в судах України, була припинена.

Підставою для подання ОСОБА_5 заяви про залишення без розгляду його адміністративного позову було те, що його вимоги про нарахування пенсії, які були предметом розгляду в межах адміністративної справи, були задоволені управлінням Пенсійного фонду України Святошинського району м. Києва у добровільному порядку, а тому зникли обставини, які стали підставою для подачі адміністративного позову.

Підставою для подання ФОП ОСОБА_4 цього позову стало те, що позивач кваліфікував дії ОСОБА_5 з відкликання довіреності та подання до суду заяви про залишення його позову без розгляду, як відмову від договору про надання юридичних послуг від 23 квітня 2015 року. Тому, на підставі пункту 10 даного договору позивачем було нараховано відповідачу штраф у розмірі 50 тис. грн, враховуючи визначену пунктами 5.1.1 і 5.1.3 ціну договору у 10 тис. грн.

Пунктом 10 договору про надання юридичних послуг від 23 квітня 2015 року визначено, що у разі вчинення дій, що свідчать про односторонню відмову замовника від договору він зобов'язаний сплатити штраф у п'ятикратному розмірі від ціни (суми) цього договору.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_11, оскільки зі змісту укладеного сторонами договору вбачається, що його метою є здійснення виконавцем дій з оскарження рішення органу владних повноважень (у тому числі в судовому порядку), при цьому у договорі не визначено механізму реалізації замовником свого процесуального права, встановленого статтями 6, 11 КАС України, щодо відмови від позову або залишення його без розгляду за своїм рішенням, виходячи з міркувань доцільності подальшого судового провадження.

Таким чином, подання заяви про залишення позову без розгляду є правом особи, яке вона може реалізувати безпосередньо, не узгоджуючи ці дії з іншими особами, у тому числі з представниками, а тому ці дії ОСОБА_5 учасника судового процесу не можуть свідчити про відмову замовника від договору про надання юридичних послуг, оскільки метою такого договору є не сама по собі подача позову до суду і його судовий розгляд, а захист прав замовника в суді.

Також колегія суддів погоджується з висновком судів в частині вирішення зустрічних позовних вимог, оскільки умовами договору визначено лише судовий шлях захисту порушених прав ОСОБА_5, а тому припинення спірних публічно-правових відносин сторін адміністративного спору, чи бажання сторін його врегулювати у добровільному позасудовому порядку свідчить про виникнення істотних обставин у розумінні ст. 652 ЦК України, що є підставою для задоволення вимог ОСОБА_5 про розірвання договору про надання юридичних послуг від 29 квітня 2015 року.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні первісного позову ФОП ОСОБА_4 та часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_5

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур В.А. Нагорняк