Справа № 369/3916/15-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2256/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 23 06.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Білоконь О.В., Касьяненко Л.І.,

за участю секретаря: Дрозд Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 житлово - комунальної інфраструктури Київської міської державної адміністрації, Ритуальної служби спеціалізоване Комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально - побутового обслуговування», ОСОБА_4, третя особа: Київська міська державна адміністрація про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила :

у квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вищезазначенимпозовом, мотивуючи його тим, що НОМЕР_1 грудня 2003 року, нею було направлено заяву до Управління ритуальних послуг Київської міської державної адміністрації про виділення їй земельної ділянки біля могили батька ОСОБА_5, який похований на Південному кладовищі на ділянці НОМЕР_1, ряд НОМЕР_2, місце НОМЕР_3 шляхом розширення родинної ділянки за рахунок місця НОМЕР_4.

Керівництвом Управління ритуальних послуг на заяві позивача було вчинено резолюції наступного змісту: «Дозволити, як виняток, враховуючи мотиви, викладені в заяві. НОМЕР_1.12.2003 року».

25 грудня 2003 року, позивачці було оформлено два рахунки замовлення 256 та № б/н на бланках серії Б №№ 002042, 002043 відповідно на 15 гривень 60 копійок та 383 гривні 20 копійок, які були нею оплачені, доказами чого є фіскальні чеки від 25.12.2003 року №№4122,4123, що підтверджує фактичне розширення родинної ділянки за рахунок місця НОМЕР_4 у ряду НОМЕР_2 на ділянці НОМЕР_1.

01 квітня 2015 року під час відвідання моголи батька, який похований на Південному кладовищі на ділянці НОМЕР_1, ряд НОМЕР_2, місце НОМЕР_3, позивач виявила на місці НОМЕР_4, яке віднесене до родинної ділянки, сліди недавнього захоронення невідомої особи, поховання якої було здійснено без згоди позивача як користувача місця поховання.

Враховуючи те, що частиною 6 статті 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання (підпоховання) без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання) прямо заборонено, позивач вважала такі дії порушення її прав, за захистом яких вона звертається до суду.

Похованням невідомої особи на місці родинної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_2 порушене гарантоване законодавством право позивачки на вільне користування та розпорядження місцем поховання.

Можливість здійснення перепоховання невідомої померлої особи із зарезервованого місця поховання на інше передбачена приписами частини другої ст.21 Закону України № «Про поховання та похоронну справу», а також п.2.12. Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 р. №193.

Відповідно до статуту Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» до його функціонального призначення відноситься питання організації поховання померлих і надання ритуальних послуг із договорами-замовленнями.

Отже, з врахуванням того, що рішенням виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації від 16.01.2009 року №34 «Південне кладовище за своїм функціональним статусом було визнано напівзакритим, рішення про поховання невідомої особи на місці НОМЕР_4 ряду НОМЕР_2 ділянки НОМЕР_1 не могло бути прийняте без участі органу виконавчої влади - Управління ритуальних послуг виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та безпосередньо здійснене Ритуальною службою спеціалізованим комунальним підприємством «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», позивач визначила їх як відповідачами по справі.

Позивач просила зобов'язати Управління ритуальних послуг ОСОБА_3 житлово-комунальної інфраструктури Київської міської державної адміністрацію та ритуальну службу спеціалізоване Комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально - побутового обслуговування» звільнити зарезервоване позивачем місце НОМЕР_4 в ряді 1 на ділянці НОМЕР_1 на Південному кладовищі с. Віта-Поштова.

27 квітня 2015 року позивачем було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог і внесення змін до предмету позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, згідно якої позивач просила зобов'язати відповідачів ОСОБА_3 житлово-комунальної інфраструктури Київської міської державної адміністрації та Ритуальну службу спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, відведеною для розширення родинного поховання, місцями НОМЕР_3,НОМЕР_4 у ряду НОМЕР_2 на ділянці НОМЕР_1 на Південному кладовищі в с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області шляхом перепоховання померлого, який похований на місці НОМЕР_4 в ряді НОМЕР_2 на ділянці НОМЕР_1 на Південному кладовищі с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Зобов'язати відповідачів виготовити та видати позивачу акт огляду земельної ділянки для родинного поховання на місцях НОМЕР_3 та НОМЕР_4 в ряді НОМЕР_2 ділянці НОМЕР_1 на Південному кладовищі с. Віта-Поштова в Київській області.

20 січня 2016 року представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог і внесення змін до підстав позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відповідно до якої позивач просив зобов'язати відповідачів ОСОБА_3 житлово-комунальної інфраструктури Київської міської державної адміністрації та Ритуальну службу спеціалізоване Комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» усунути перешкоди у користуванні місцями НОМЕР_3 та НОМЕР_4 в ряді НОМЕР_2 на ділянці НОМЕР_1 на Південному кладовищі с. Віта-Поштова в Київській області, здійснивши перепоховання померлого, який без достатніх підстав похований на місці НОМЕР_4 в ряді НОМЕР_2 на ділянці НОМЕР_1 на Південному кладовищі с Віта-Поштова. Зобов'язати відповідачів виготовити та видати позивачу акт земельної ділянки для родинного поховання на місцях НОМЕР_3 та НОМЕР_4 в ряді НОМЕР_2 на ділянці НОМЕР_1 на Південному кладовищі с. Віта-Поштова в Київській області.

РішеннямКиєво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, яке ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, а також стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції неправильно визначив обставини, які стосуються судового спору, а тому правові посилання суду в обґрунтування своєї позиції не можуть бути застосовані у даній справі.

Також, в обґрунтування своєї позиції термін «перепоховання» вживається не у адміністративно - правовому сенсі, тобто з законного місця поховання на інше, а у контексті усунення перешкод у користуванні правом, тобто з незаконного місця поховання на законне.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції неправильно визначено межі судового розгляду, тобто суд розглядав обставини, які не були предметом даного позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що19 грудня 2003 року, ОСОБА_2 було направлено заяву до Управління ритуальних послуг Київської міської державної адміністрації про виділення їй земельної ділянки біля могили батька ОСОБА_5, який похований на Південному кладовищі на ділянці № НОМЕР_1, ряд НОМЕР_2, місце № НОМЕР_3 шляхом розширення родинної ділянки біля могили покійного ОСОБА_6

Керівництвом Управління ритуальних послуг на заяві позивача було вчинено резолюції наступного змісту: «Дозволити, як виняток, враховуючи мотиви, викладені в заяві. 19.12.2003 року».

У подальшому, позивачу видано відповідні посвідчення за життя на ім'я ОСОБА_2 та на померлого ОСОБА_5

Відповідно до свідоцтва про поховання, яке було видано ОСОБА_4., як користувачу родинного місця поховання, який 30 грудня 1999 року на ділянці НОМЕР_1 ряд НОМЕР_2 місце НОМЕР_5 кладовища розміщеного с. Віта Поштова (Південне кладовище), здійснив поховання померлого ОСОБА_7. Реєстраційний номер 6.13938.3, дата видачі 25 березня 2015 року.

Згідно Довідки про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва, виданої ОСОБА_4, який 02.01.2015 року на кладовищі «Південне» ділянці НОМЕР_1, ряд НОМЕР_2, місце НОМЕР_5 на підставі про смерть: серія НОМЕР_6 здійснив поховання померлого ОСОБА_8 про що зроблено запис в книзі реєстрації поховань від 02.01.2015 року.

Згідно Довідки про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва, виданої ОСОБА_4, який 01.04.2015 року на кладовищі «Південне» ділянці № НОМЕР_1, ряд НОМЕР_2, місце НОМЕР_5 на підставі про смерть: серія НОМЕР_7 здійснив поховання померлого ОСОБА_9 про що зроблено запис в книзі реєстрації поховань від 01.04.2015 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, щоперепоховання померлого, згідно з викладеними нормами Закону, відповідно до санітарних норм та правил здійснюється за дозволом органу місцевої виконавчої влади, органів санепідемслужби та лікувального закладу, здійснювати перепоховання без викладених вище дозволів та рішень вказаних органів, відповідачі не вправі.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та /або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання.

Статтею 5 Закону України «Про поховання та похоронну справу», державні стандарти, інші нормативні документи в галузі поховання впроваджуються в порядку, передбаченому законом, з метою забезпечення безпеки життя та здоров'я людей, тварин, охорони рослин, а також майна та довкілля, створення умов для раціонального використання всіх видів ресурсів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.21 Закону України «Про поховання та похоронну справу» перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі письмового звернення особи, яка здійснила поховання, висновку органу санітарно-епідеміологічної служби, лікарського свідоцтва про смерть, дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі. Перепоховання останків померлих може здійснюватися в інших випадках згідно із законодавством України.

Згідно ст.25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 р. після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов'язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною 6 ст.25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання).

Відповідно до ст.27 Закону України «Про поховання та похоронну справу» кожне поховання та перепоховання померлих реєструється спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі реєстрації поховань померлих, форма якої встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно зі ст.28 Закону України «Про поховання та похоронну справу», землі, на яких розташовані місця поховання, є об'єктами права комунальної власності і не підлягають приватизації або передачі в оренду.

До прийняття та введення в дію вказаного закону діяли відомчі нормативні акти, які визначали прядок ідентифікації осіб, які здійснили поховання, та закріплювали місце поховання.

Відповідно до п.2.12. Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №193 від 19.11.2003р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.09.2004 року за №1110/9709, перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках при наявності обґрунтованої причини. Ексгумація здійснюється, як правило, у зимовий період, через рік після поховання в піщаних ґрунтах і через три роки - при похованні у зволожених ґрунтах важкого механічного складу та глиняних ґрунтах. Ексгумація проводиться в присутності медичного працівника, участь якого при проведенні перепоховання забезпечує користувач.

Стаття 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми громадянин, який вважає, що його право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків судупершої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді