У х в а л а

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суд у Київської області від 21 жовтня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У березні 2015 року позивачі звернулись до суду з даним позовом, на обґрунтування якого послалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_8 Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1.

Вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі договору на право забудови на наданих в безстрокове і безкоштовне користування земельних ділянок генералам та старшому офіцерському складу, які прослужили в рядах ЧервоноїАрмії 25 років і більше від 27 вересня 1954 року.

30 вересня 1954 року цей договір був нотаріально посвідчений нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Ковалем П.І. Вказаний будинок зареєстрований на праві особистої власності в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 17 вересня 1958 року.

За життя, а саме 13 червня 1974 року, ОСОБА_8 склав заповіт на користь своєї дружини ОСОБА_11

ОСОБА_11 прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом з чоловіком, поховала його. Після смерті чоловіка користувалася всім належним йому майном.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась та не видавалась з 1977 року по 22 липня 1999 року, ОСОБА_11 не одержала в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_11

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1.

За життя, а саме 15 травня 1986 року, ОСОБА_11 склала заповіт на користь свого сина ОСОБА_12

ОСОБА_12 прийняв спадщину після смерті матері шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом з матір'ю, поховав її. Після смерті матері користувався всім належним матері майном.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_11 не заводилась та не видавалась з ІНФОРМАЦІЯ_3 року по 22 липня 1999 року, ОСОБА_12 не одержав в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_12

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1.

Заповіту ОСОБА_12 на залишив.

ОСОБА_4 (дружина спадкодавця) та ОСОБА_5 (дочка спадкодавця) прийняли спадщину відповідно до правил ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (діти спадкодавця) спадщину після смерті батька не прийняли, оскільки не проживали постійно із спадкодавцем, до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини не подавали.

03 березня 2015 року державний нотаріус Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М. відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину.

Зважаючи на те, що позивачі не мають можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка та батька, вони вимушені звернутися до суду з позовом про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом.

Просили визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що його батько ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок за АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги по справі являються всі сторони по справі. ОСОБА_7 на спадок не претендує.

Після смерті батька вони втрьох: він, мати та сестра домовились, що спочатку оформлять будинок на батька, а потім поділять його на три рівні частини між ними. Кожний з них мав право на 1/3 частини спадкового майна. Сестра просила не звертатись до нотаріуса в шестимісячний термін, так як між ними не було протиріч відносно розподілу спадкового майна.

Сестра не проживала з батьком на момент його смерті. Вона зі своєю сім'єю на той час проживала за адресою: АДРЕСА_2. І тільки в листопаді 2014 року поселилась в спадковий будинок.

Крім цього, як він так і сестра постійно займались ремонтом будинку, вважали його своїм.

Вважає, що має повне право на поновлення строку на прийняття спадщини згідно ст. 1272 ЦК України.

Зазначає, що ним строк пропущений з поважних причин, поскільки являється інвалідом 2 групи, має 1 категорію постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС. Постійно хворіє, в 2014 році переніс тяжку операцію у зв'язку з онкозахворюванням.

Також, він постійно був у відрядженнях майже кожну неділю, в червні 2013 року на протязі одного місяця лікувався в клінічному санаторії «Хмільник». З 11 червня 2014 року по 24 червня 2014 року та з 10 липня 2014 року по 22 серпня 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Ірпінській міській поліклініки.

Просив визнати за ним право власності на 1/3 частину будинку за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_12

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суд у Київської області від 21 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_12 відповідно до ст. 1268 ЦК України, а ОСОБА_6 спадщину у передбаченому законом порядку та строки після смерті ОСОБА_12 не прийняв, не звернувся у шестимісячний строк з дня його смерті до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надав доказів, що у інший спосіб, передбачений цивільним Кодексом України, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_12

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суд у Київської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

І.К.Парінова