Справа № 466/8649/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Бішко Б.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства " Державний ощадний банк України» в особі Філії-Львівського обласного управління АТ»Ощадбанк» до ОСОБА_2, з участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними,-

УСТАНОВИВ :

в квітні 2014 року начальник філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_4 звернувсяв суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання правочину нікчемним, у якій просить визнати договір №355341 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 25 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 нікчемним; визнати договір №2824 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 05 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/0332 та ОСОБА_2 нікчемним; визнати договір №230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 06 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/0332 та ОСОБА_2 Миронівною-нікчемним.

У ході розгляду справи судом залучено в якості третьої особи ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходиться на розгляді кримінальна справа щодо вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України.

В судовому процесі кримінального провадження №463/5082/14-к, ОСОБА_2, керуючись ст. ст. 525, 1058, 1059 ЦК України, заявила цивільний позов до Банку про стягнення коштів в розмірі 6327,46 дол. США та 76973,26 грн. При цьому, як на підставу для предявлення позову, Позивач посилається на договори банківського вкладу № 355341 від 25.12.2012 року, №2824 від 05.08.2013 року та №230475 від 06.08.2013 року, що укладені між АТ «Ощадбанк» в особі зав. ТВБВ №10103/0332 ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої.

АТ «Ощадбанк» в особі філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», вважає позов безпідставним, оскільки між сторонами не виникало договірних правовідносин, а договори на які посилається ОСОБА_2 нікчемними, і відповідно такими, що не породжують правових наслідків для його сторін та не можуть служити підставою для утримання коштів.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надавши пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в останнє судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Будучи присутньою в судовому засіданні 21.10.2015 року позовні вимоги не визнала.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник в судове засідання 26.02.2016 року не зявились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи третю особу було повідомлено у встановленому порядку, причин неявки не повідомили.

Представник позивача висловив думку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, третьої особи та її представника. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за такої явки сторін відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходиться на розгляді кримінальна справа щодо вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України.

В судовому процесі кримінального провадження №463/5082/14-к, ОСОБА_2, керуючись ст. ст. 525, 1058, 1059 ЦК України, заявила цивільний позов до Банку про стягнення коштів в розмірі 6327,46 дол. США та 76973,26 грн. При цьому, як на підставу для предявлення позову, Позивач посилається на договори банківського вкладу № 355341 від 25.12.2012 року, №2824 від 05.08.2013 року та №230475 від 06.08.2013 року, що укладені між АТ «Ощадбанк» в особі зав. ТВБВ №10103/0332 ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року №516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобовязаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 цієї Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після предявлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки, або іншого документа, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011р. № 174, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, банк (філія, відділення) зобовязаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

У ОСОБА_2 відсутні належні та допустимі докази про підтвердження укладення договору банківського вкладу.

Натомість, ОСОБА_2 в підтвердження укладення договору банківського вкладу подані: заява на прихід готівки №3026512 від 25.12.2012 року; заява на прихід готівки №1230475 від 05.08.2013 року та заява на прихід готівки №1230475 від 06.08.2013 року. Однак, такий прибутковий касовий документ як «заява на прихід готівки» не передбачений нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності.

Крім цього, зазначені заяви на прихід готівки по формі та змісту не відповідають договорам банківського вкладу та квитанції, що видається на підставі договору (форма і зміст якої затверджена у Додатку №8 Інструкції і є відмінною від заяви на прихід готівки, яка затверджена Інструкцією): - в заяві на прихід готівки №3026512 від 25.12.2012 року, невірно зазначена назва банку при цьому вона відрізняється від назви, що зазначена в Договорі №355341 від 25.12.2012 року; вказано неіснуючий дебетний рахунок відділення банку; номер рахунку платника відрізняється від номера рахунку вказаного в Договорі №355341 від 25.12.2012 року, сума вкладу повинна бути відображена в графі «дебет», а не «кредит», відсутні підписи банку, відсутній відбиток печатки (штампа) та або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ; - в заяві на прихід готівки №1230475 від 05.08.2013 року, невірно зазначена назва банку при цьому вона відрізняється від назви, що зазначена в Договорі №2824 від 05.08.2013 року; вказано неіснуючий дебетний рахунок відділення банку; сума вкладу повинна бути відображена в графі «дебет», а не «кредит», відсутній відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ; - в заяві на прихід готівки №1230475 від 06.08.2013 року, невірно зазначена назва банку при цьому вона відрізняється від назви, що зазначена в Договорі №1230475 від 06.08.2013 року; вказано неіснуючий дебетний рахунок відділення банку; сума вкладу повинна бути відображена в графі «дебет», а не «кредит».

Виходячи із наведеного заява на прихід готівки №3026512 від 25.12.2012 року, заява на прихід готівки №1230475 від 05.08.2013 року, заява на прихід готівки №1230475 від 06.08.2013 року не підтверджують укладення договору банківського вкладу (депозиту) між Банком та ОСОБА_2

Факт відсутності у Відповідача належного документа про укладення договору банківського вкладу, підтверджується її показами даними під час попереднього слідства, де ОСОБА_2 стверджує, що квитанція при підписанні оспорюваного договору їй не видавалася, згідно копії протоколу, який міститься в матеріалах справи. З показів підсудної ОСОБА_5 вбачається, що договір банківського вкладу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виготовили вдома, на власній оргтехніці, та кошти в касу Банку не вносилися, що є доказом відсутності договірних відносин між Банком та ОСОБА_2, згідно копії протоколу, який міститься в матеріалах справи.

Додатковим доказом того, що зазначені договори між Банком та Відповідачем не укладалися служить те, що депозитний договір №355341 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 25.12.2012 року, договір №2824 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 05.08.2013 року та договір №230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 06.08.2013 року за своєю формою не відповідають типовій формі договорів про вклад, які затверджені Постановою Правління АТ «Ощадбанк» від 15.04.2008 року № 131.

Крім цього, на виконання вимог пункту 2.1. Положення, грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Всупереч вимогам чинного законодавства, за даними депозитними договорами не відкривався депозитний рахунок, а кошти до каси Банку не вносились

Виходячи з того, що при укладенні договорів №355341 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 25.12.2012 року, договору №2824 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 05.08.2013 року та договору № 230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 06.08.2013 року не дотримано вимог щодо письмової форми договору, грошові кошти ОСОБА_2 як вклад у банк не вносилися й відповідно проценти на них банком не нараховувалися, а тому договори є нікчемними в силу ч. 2 ст. 1059 ЦК України. Як наслідок, з таких договорів не витікає обовязок їх виконання сторонами і вони не породжують жодних правових наслідків.

У звязку з цим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Так, відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Однак, згідно абз. 2 п. 5 цієї постанови вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в ньому.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що письмова форма оспорюваних договорів банківського вкладу під час їх укладення дотримана не була, в результаті чого, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1059 ЦК України такі договори є нікчемними.

Тому, позов слід визнати обґрунтованим та задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1052,60 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями.

Керуючись ст.ст.3,10,11,15,60,61,88,169,209,213-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати договір № 355341 на вклад «Депозитний» на ім»я фізичної особи від 25 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 Миронівною-нікчемним.

Визнати договір № 2824 на вклад «Депозитний» на ім»я фізичної особи від 05 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10013/0332 та ОСОБА_2 Миронівною-нікчемним.

Визнати договір № 230475 на вклад «Депозитний» на ім»я фізичної особи від 06 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10013/0332 та ОСОБА_2 Миронівною-нікчемним.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь Публічного акціонерного товариства »Державний ощадний банк України в особі Філії-Львівського обласного управління АТ»Ощадбанк» судові витрати у справі в сумі 1052 грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_6