Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4894/13-ц

номер провадження 2/695/175/16

14 квітня 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Матвієнко М.В.,

при секретарі Біленко Н.Г.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша справу за позовом ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_3 плюс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2007р. між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір за № 2301/0207/88-767, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 40 000 дол. США під 14% річних на строк до 06.02.2017р.

Забезпеченням виконання умов кредитного договору від 07.02.2007р. являлася іпотека квартири АДРЕСА_1 та порука, згідно договору поруки від 07.02.2007р. за № 2301/0207/88-767-Р, укладеним із ОСОБА_3

28.11.2012р. ПАТ «ОмегаБанк», який є правонаступником ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_3 плюс» уклали договір факторингу № 15, згідно якого було відступлено право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними із боржниками зазначеними в реєстрі заборгованості боржників.

Згідно із витягом із реєстру заборгованості боржників № 1-Б банк передав фактору право вимоги за кредитним договором № 2301/0207/88-767 від 07.02.2007р. до ОСОБА_4

15.07.2008р. за вих. № 597 ВАТ «Сведбанк» звернувся до ОСОБА_4 із повідомленням про зміну умов договору за № 2301/0207/88-767 від 07.02.2007р., згідно якого, керуючись п. 3.8 кредитного договору № № 2301/0207/88-767 від 07.02.2007р. банк змінив умови договору, вимагав від позичальника ОСОБА_4 достроково погасити всю заборгованість за кредитом.

21.07.2011р. ПАТ «Сведбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого банк вимагав стягнути солідарно та достроково заборгованість в сумі 59 630,98 дол. США, з яких заборгованість за кредитом 39 000 дол. США, заборгованість за відсотками 20 630,98 дол. США та пеню 76 503,97 грн. станом на 11.04.2011р.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 12.04.2013р. було замінено позивача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_3 плюс».

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.05.2013р. вищевказана позовна заява залишена без розгляду на підставі ч.3 ст. 169 ЦПК України у звязку із повторною неявкою представника позивача в судове засідання. Зазначена ухвала вступила в законну силу 13.05.2013р.

10.12.2013р. ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_3 плюс» повторно звернулося до Золотоніського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором.

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.09.2015р. скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду Черкаської обл. та справа направлена до Золотоніського міськрайонного суду на новий судовий розгляд.

У судовому засіданні представник позивача до довіреністю ОСОБА_1 підтримала позов частково та надала суду новий розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2301/0207/88-767 від 07.02.2007р. в межах строків позовної давності за кредитом та відсотками станом на 19.11.2013р. та просила стягнути із ОСОБА_4 заборгованість на загальну суму 37 093,46 дол. США, з якої 26 000 дол. США заборгованість за кредитом та 11 093,46 дол. США заборгованість за відсотками (т.2 а.с. 27). Представник позивача також заперечує щодо відмови у задоволенні позову внаслідок спливу строку позовної давності, оскільки вона вважає, що повідомлення від 15.07.2008р. про зміну умов кредитного договору, що направлялося ОСОБА_4 стосувалося лише простроченої заборгованості в сумі 10 403,85 дол. США, а строк дії договору закінчується 06.02.2017р.

Представник відповідача ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідно до вимоги-повідомлення ПАТ «Сведбанк» від 15.07.2008р., банк змінив умови кредитного договору та 21.07.2011р. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про дострокове стягнення кредиту, а тому строк позовної давності необхідно рахувати із 15.08.2008р. до 10.12.2013р., а саме повторного звернення із позовом ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_3 плюс» до суду про стягнення заборгованості із ОСОБА_4 за кредитним договором. За цих обставин представник відповідача просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову внаслідок спливу строку позовної давності, про що заявлено стороною відповідача у справі.

Суд, заслухавши доводи представника позивача та заперечення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, докази надані стороною відповідача, повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2301/0207/88-767 від 07.02.2007р. вбачається, що останній платіж за відсотками ОСОБА_4 перерахувала 28.01.2008р., а останній платіж по тілу кредиту 15.06.2007р.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ч (ст. 610 ЦК У країни).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до доказів наданих представником відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні, та ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 2/2306/72/12 вбачається, що 15.07.2008р. за вих. № НОМЕР_1 «Сведбанк» надсилав ОСОБА_4 повідомлення про зміну умов кредитного договору № № 2301/0207/88-767 від 07.02.2007р., згідно якої було зазначено, що прострочена заборгованість становить 10 403,85 дол. США.

У частині 5 зазначеного повідомлення про зміну умов кредитного договору вбачається, що банк керуючись ч.2 ст. 1050 ЦК України та порядком змін умов кредитного договору, передбачених п.3.8, повідомляє ОСОБА_4 про те, що умови кредитного договору змінено та строк виконання зобовязань в повному обсязі (повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобовязань) настає на десятий календарний день, починаючи із 15.07.2008р. Станом на 25.07.2008р. ОСОБА_4 зобовязано сплатити заборгованість за кредитним договором достроково в повному обсязі.

Із повідомлення від 15.07.2008р. про зміну умов кредитного договору вбачається, що воно отримано особисто ОСОБА_4 15.07.2008р. (т.2 а.с. 44).

Із п. 3.8 кредитного договору № 2301/0207/88-767 від 07.02.2007р. вбачається, що сторони за взаємною згодою домовилися без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору встановити наступний порядок змін умов цього договору з відповідною зміною зобовязань позичальника щодо строку виконання позичальником зобовязань за цим договором та відповідних прав банку вимагати від позичальника виконання зобовязань за цим договором при настанні наступних обставин: якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.3 та/або при невиконанні зобовязань позичальника, передбачених п.п. 5.1.7., 5.1.11 цього договору та/або у випадках незгоди позичальника укласти додаткову угоду до цього договору при настанні обставин, передбачених п. 9.2. цього договору; якщо у відношенні власників предмету іпотеки, їх майна є рішення чи вчинена дія з боку будь-яких державних органів або органів, що мають аналогічні повноваження, які істотно ускладнюють чи роблять неможливим розпорядження майном власників предмету іпотеки. При настанні зазначених вище обставин, строк виконання позичальником своїх зобовязань (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним) за взаємною згодою сторін, вважається таким, що настав, на десятий календарний день з дня направлення банком позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням звязку при відправленні листа з повідомленням про вручення У випадку не виконання позичальником своїх зобовязань по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування ним, в строки, змінені за згодою сторін цим пунктом цього договору, банк має право вимагати виконання таких зобовязань у порядку, передбаченому п. 3.10. цього договору.(т.1 а.с.6)

Із позовної заяви, що надійшла за вх. 16974 від 21.07.11р. вбачається, що ПАТ «Сведбанк» звертався до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитом та ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 08.05.2013р., яка вступила в законну силу позов залишено без розгляду (т.2 а.с. 42-43).

Із змісту ухвали ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.09.2015р. вбачається, що виходячи із матеріалів даної справи, позивач звернувся до ОСОБА_4 із досудовою вимогою 15.11.2013р., а до суду із позовом 10.12.2013р., тобто в матеріалах справи на час перегляду рішення Золотоніського міськрайонного суду від 22.12.2014р. та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 09.04.2015р. були відсутні вищевказані докази, що надані стороною відповідача в судовому засіданні та відповідно, на думку суду, враховані ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ не були.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина пята статті 261 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання ; у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором та інших матеріалів справи вбачається, що повідомлення-вимога про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором від 15.07.2008р. ОСОБА_4 не була виконана в повному обсязі, а тому умови кредитного договору № 2301/0207/88-767 від 07.02.2007р. згідно п. 3.8 змінено банком.

У звязку із порушенням ОСОБА_4 виконання зобовязань за кредитним договором банк відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та п. 3.8 кредитного договору використав право дострокового стягнення із позичальника та поручителя ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, звернувшись із вимогою від 15.07.2008р. про зміну умов кредитного договору відповідно до п. 3.8. цього ж договору, чим змінив строк виконання основного зобовязання, а тому повинен був предявити позов протягом трьох років, починаючи із цієї дати.

Таким чином, предявлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобовязання та зумовлює перебіг позовної давності.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов, яким є дата 26.07.2008р., тобто починаючи із дати отримання ОСОБА_4 повідомлення про зміну умов кредитного договору, яке нею було отримано 15.07.2008р. про що свідчить власноручний надпис ОСОБА_4 у зазначеному повідомленні.

Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02.12.2015р. в справі № 6-1717цс15.

Суд приходить до висновку, що строк позовної давності за вищевказаним кредитним договором від 07.02.2007р. розпочався із 26.08.2008р. та до моменту повторного звернення до суду банку із позовом, а саме 10.12.2013р. минув строк позовної давності.

За цих обставин, суд вважає, що є суттєвими доводи представника відповідача в частині відмови у задоволенні позову внаслідок спливу строку позовної давності, а тому відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 257, 260, 261, 262, 267 ч.2 ст. 1050 ЦК України, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_3 плюс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити внаслідок спливу строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Суддя М. В. Матвієнко

Повний текст рішення виготовлено 19 квітня 2016 року.