Номер провадження: 22-ц/785/360/16
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Процик М.В., Дрішлюка А.І.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом визнання права власності на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та просило звернути стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором від 05.06.2008 р., а саме: будівлю магазину, загальною площею 93,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яке перебуває на земельній ділянці площею 300 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні шляхом визнання права власності за позивачем в рахунок часткового погашення заборгованості відповідачки перед банком.

В обґрунтування позову посилались на те, що 29.01.2010 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №08-670/34-302, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір, за умовами яких банк у випадку не виконання або не належного виконання банком кредитного договору, має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк». Звернуто стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором від 05.06.2008 року, а саме: зареєстрованим за реєстраційним № 2128, яке належить ОСОБА_2 - будівлю магазину, загальною площею 93,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка розташована на земельній ділянці площею 300 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні шляхом визнання права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» вартістю 151999 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором №08-670/34-302 від 05.06.2008 року у розмірі 154 489 доларів США за офіційним курсом НБУ, що складає 3246 062,43 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 63276,58 доларів США, сума заборгованості за відсотками 61322,93 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 11327,20 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 18562,28 доларів США.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, провадження у справі закрити.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив того, що є встановленим факт невиконання зобов'язання, які забезпечені іпотекою, тому є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на законі.

Судом встановлено, що 05.06.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк», який в подальшому було перейменовано на ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №08-670/34-302 з ОСОБА_2, згідно якого кредитор передає позичальнику кредит у сумі 64000 доларів США на строк до 04.06.2018 року з встановленням проценту за користування кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань між банком та відповідачкою 05.06.2008 року було укладено іпотечний договір від 05.06.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. та зареєстровано за реєстраційним №2128, згідно якого предметом іпотеки є - будівля магазину, загальною площею 93,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, яка розташована на земельній ділянці площею 300 кв.м. та знаходиться у фактичному користуванні.

З метою виконання вищевказаного іпотечного договору відповідно до Закону «Про іпотеку» відповідачу належним чином були направлені письмові повідомлення про виникнення заборгованості та розрахування з банком в добровільному порядку.

Проте належним чином зобов'язання по поверненню кредиту відповідачка не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 154 489 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 3246 062,43 грн. та складається з суми заборгованості за кредитом 63276,58 доларів США, суми заборгованості за відсотками 61322,93 доларів США, розмір пені за не своєчасне повернення кредиту 11327,20 доларів США, розмір пені за не своєчасне повернення відсотків 18562,28 доларів США.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків 08.12.2009 року із ОСОБА_2 на користь АКБ «Укрсоцбанк» було стягнуто заборгованість в розмірі 590117,64 грн. та 6299,87 грн.

На виконання рішення був виданий виконавчий лист (а.с.142), проте28.11.2012 року постановою ВДВС Овідіопольського районного управління юстиції був повернутий в порядку п.4ч.1ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, рішення суду не виконане, що підтверджується постановою виконавчої служби, не заперечується відповідачкою.

Згідно із ч.1 ст.598, ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Крім того, відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки належить виключно позивачеві.

Таким чином, звернення банку з позовом про стягнення заборгованості та наявність рішення Третейського суду не може бути підставою для закриття провадження у зазначеній цивільній справі, відтак висновок суду про задоволення вимог позивача є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги неспроможними.

Крім того, спори щодо звернення стягнення на нерухоме майно розглядаються судом загальної юрисдикції за правилами виключної підсудності, спірне майно розташоване на території Овідіопольського району Одеської області, і ст.6 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та

господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо нерухомого майна.

Не може бути підставою для скасування рішення суду посилання в скарзі на те, що ОСОБА_2 не згодна із оцінкою предмета іпотеки, оскільки на час вирішення спору передбачена законом і дійсна за часом оцінка суб'єкта оціночної діяльності надана (а.с.39-79), на її спростування не наведено жодного змістовного доводу, письмового доказу на її спростування також не надано.

Відповідно до ст.303 ЦПК під час перегляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки інших доводів, апеляційна скарга не містить, то в межах доводів скарги підстав для скасування рішення суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: