Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.,

з секретарем Рудь Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що позивач, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 20 жовтня 1995 року. Відповідач є сином ОСОБА_6 та у 2011 році був зареєстрований у спірній квартирі. Однак жодного дня він та його матір ОСОБА_4 в квартирі позивача не проживали. Просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просить суд зазначити відповідачем ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 (а.с. 42).

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги. Дав пояснення,аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що малолітня дитина проживає разом із своєю матір»ю ОСОБА_4 в Житомирській області. Будь-яка інформація щодо забезпечення малолітньої дитини житлом відсутня.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч.9 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур»єр»(а.с.64).

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності та зазначив, що у разі задоволення позовних вимог будуть порушені майнові права дитини.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 20 жовтня 1995 року, виданого Дніпровською районною Радою народних депутатів, позивач, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно довідки № 39 від 15 січня 2014 року, виданої ЖЕД № 408, у спірній квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 зареєстрований, як онук позивача (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками зазначено: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_4 (а.с.5).

13 грудня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва розірвано шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 6)

Згідно актів ЖЕД-408 від 15 січня 2014 року, 01 листопада 2014 року, 07 лютого 2015 року, 10 липня 2015 року відповідач ОСОБА_4 та її малолітній син ОСОБА_3 не проживали жодного дня, а також відсутні їхні речі у зазначеній квартирі (а.с. 8-11).

Підставою для визнання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 зазначено його непроживання тривалий час без поважних причин.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно довідки № 254 від 13 листопада 2015 року, виданої Центром комунального сервісу № 98, ОСОБА_3 зареєстрований у спірній квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, як онук позивача (а.с. 14).

Згідно довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Дніпровського району м. Києва від 16 листопада 2015 року ОСОБА_3, 2010 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 2011 року по теперішній час на обліку не перебуває та за медичною допомогою не звертався (а.с.15).

Згідно довідки Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 24 листопада 2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на первинному обліку дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування та дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах не перебуває (а.с. 16).

21 квітня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м.Києва відповідача ОСОБА_4, яка є матір"ю ОСОБА_3, визнано такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як задекларовано у ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Декларацією прав дитини (ст. 4) визначено, що дитині належить право на відповідне житло, а ст. 3 Конвенції про права дитини зобов'язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень частини першої та третьої ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Судом не встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає в спірній квартирі без поважних причин, оскільки з врахуванням його віку він не може самостійно обирати місце проживання та відсутні будь-які відомості про його забезпечення іншим придатним для проживання житлом.

Тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Керуючись ст. 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, ст.18 Закону України "Про охорону дитинства",ст. ст.29, 405 ЦК України, ст.ст.8,10, 11, 60, 79, 80, 88, 169, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 18 квітня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Є. Арапіна