У х в а л а

іменем україни

06 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Закропивного О.В.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на нежитлову будівлю, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до протоколу № 1 аукціону від 28 травня 2013 року, проведеного Товарною біржею «Всеукраїнський торгівельний центр», вона визначена переможцем торгів з продажу нежитлової будівлі загальною площею 1176,1 кв.м, розташованої за адресою АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_7 Згідно з умовами аукціону, кошти в розмірі 36 130 грн вона сплатила до початку проведення аукціону, як гарантований внесок на розрахунковий рахунок Товарної біржі «Всеукраїнський торгівельний центр». Дана сума зарахована в рахунок сплати вартості придбаного майна, і є винагородою біржі за організацію і проведення аукціону. Решта суми, що складає 328 783 грн була нею сплачена на розрахунковий рахунок, зазначений у протоколі торгів.

У березні 2015 року вона звернулась до Державного нотаріуса Купянської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовської С.О. із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про придбання з прилюдних торгів вказаної вище нежитлової будівлі, державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі на її ім'я свідоцтва про придбання з прилюдних торгів (за результатами аукціону) нежитлової будівлі, оскільки надані нею документи, а саме, протокол № 1 проведення аукціону від 28 травня 2013 року, не відповідає вимогам законодавства, не містить відомостей про електронну адресу сторінки веб-сайту, на якій розміщено відомості про проведення аукціону.

ОСОБА_6 вказувала, що на даний час вона не може зареєструвати своє право власності на придбану будівлю, так як оголошення про проведення аукціону, було опубліковано 16 січня 2013 року у газеті «Товарообіг та аукціони» №1-1 (34) згідно вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у редакції, яка діяла на дату подання оголошення. Норма закону не містила такої вимоги до оголошення та протоколу аукціону, як наявність відомостей про електронну адресу сторінки веб-сайту. Дана вимога до протоколу та оголошення з'явилася лише у наступній редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме у ст.ст. 58-59, 69 Закону. У даному випадку публікація оголошення про проведення аукціону була здійснена 16 січня 2013 року, тобто до набрання чинності змін до Закону, у зв'язку з чим до даних правовідносин повинні застосовуватись положення Закону в попередній редакції.

Крім того, Протокол № 1 проведення аукціону від 28 травня 2013 року, оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства.

Посилаючись на те, що вона перемогла в аукціоні, внесла плату за придбане майно, тобто виконала усі суттєві умови договору купівлі продажу і виконала усі можливі з її боку дії, направлені на законне набуття права власності на майно, але на даний час не може зареєструвати за собою право власності на придбане майно, ОСОБА_6, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1176,1 кв.м; припинити право власності ОСОБА_7 на нежитлову будівлю, адміністративну будівлю, розташовану за вказаною адресою, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно за №10756507 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвою А.О. 17 травня 2005 року за реєстровим номером 2057.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на нежитлову будівлю (адміністративну будівлю), розташовану за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 1176,1 кв.м, придбану з прилюдних торгів за результатами аукціону.

Припинено право власності ОСОБА_7 на вказану нежитлову будівлю, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 10756507 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвою А.О. 17 травня 2005 року за реєстровим номером 2057.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2015 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судами встановлено, що згідно протоколу № 1 аукціону від 28 травня 2013 року, проведеного Товарною біржею «Всеукраїнський торгівельний центр», ОСОБА_6 визнана переможцем аукціону з продажу нежитлової будівлі (адміністративної будівлі) загальною площею 1176,1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_7

Кошти в розмірі 328 783 грн внесені переможцем торгів як плата за придбане майно, на відповідний ліквідаційний рахунок ФОП ОСОБА_7 № НОМЕР_2, ПУАТ «ФІДОБАНК», МФО 300175, код НОМЕР_1, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 25 лютого 2015 року та випискою по особовим рахункам з 25 лютого 2015 року по 26 лютого 2015 року.

У протоколі міститься позначка, що аукціон проведено згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 04 листопада 2012 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 березня 2015 року, виданою державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовською С.О., відмовлено ОСОБА_6 у вчиненні нотаріальної дії - видачі на її ім'я свідоцтва про придбання на аукціоні нежитлової будівлі (адміністративної будівлі), розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Відмова обґрунтована тим, що подані переможцем торгів ОСОБА_6 документи для видачі на її ім'я свідоцтва про придбання нерухомого майна за результатами аукціону не відповідають встановленій для них обов'язковій формі, а саме, не містять відомостей про електронну адресу сторінки веб-сайту, на якій розміщено відомості про проведення аукціону.

Роз'яснено ОСОБА_6 її право звернутися до суду за місцем розташування нерухомого майна з позовом про визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно за результатами проведених аукціонних торгів.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником 1/1 частки нежитлової будівлі, адміністративної будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу №2057 від 17 травня 2005 року.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 січня 2015 року, наданого на заяву ОСОБА_7 земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3 перебуває у комунальній власності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції посилався на те, що остання за результатами проведення аукціону правомірно набула право власності на спірне нерухоме майно, а саме: адміністративну будівлю, розташовану за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 1176,1 кв.м, але на час розгляду справи указане майно зареєстровано за ОСОБА_7, а позивач не може зареєструвати за собою право власності на придбане майно, у зв'язку із чим за нею необхідно визнати право власності на спірне нерухоме майно на підставі ст. 392 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що оскільки за правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності, а ОСОБА_6 на даний час у встановленому законом порядку не зареєструвала за собою право власності на спірне майно, позовні вимоги про визнання за нею права власності на спірні нежитлові приміщення на підставі положень ст. 392 ЦК України задоволенню не підлягають. Крім того, ОСОБА_6 не оскаржувала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку із чим у даній справі позивач обрала невірний спосіб захисту свого права.

При цьому такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, яка в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у зв'язку із чим рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскарженого судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду з їх оцінки, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
В.І. Журавель
О.В. Закропивний
С.П. Штелик