У х в а л а

іменем україни

21 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Леванчука А.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 1 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи рішенням апеляційного суду Запорізької області від 1 грудня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2014 року скасовано. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 684 грн 84 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 2 627 грн 74 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 15 732 грн 20 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 515 грн 76 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 1 324 грн 90 коп. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_5 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 1 грудня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1071 ЦК Українибанк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що банк, у відповідності до вимог ст. ст. 628, 1071 ЦК України та п. 2.2, п. 3.3.5 Умов надання споживчого кредиту, мав право списувати кошти з поточних рахунків позичальника. Такі дії банку відповідачем не оскаржені та незаконними не визнані.

Крім того, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що перебіг п'ятирічного строку позовної давності за вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором спливає 31 грудня 2015 року, оскільки 31 грудня 2010 року було здійснено останнє автоматичне списання коштів.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 1 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
А.О. Леванчук І.К. Парінова