Справа № 576/1885/15-ц
Провадження № 6/576/23/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.16 м.Глухів Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сапона О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, скасування постанов державного виконавця, -

встановив:

За рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17грудня 2015 року були видані виконавчі листи № 2/576/491/15 від 17.12.2015 р. про зобовязання заявниці демонтувати систему водовідведення, що побудована на земельній ділянці, належній ОСОБА_2 та демонтувати вигрібну яму і після демонтажу засипати її землею.

ОСОБА_1, яка є боржником у виконавчому провадженні, посилаючись на приписи статті 369 Цивільного процесуального кодексу України подала заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, скасування постанов державного виконавця.

Заява мотивована тим, що судом на виконання рішення суду було видано два виконавчі листи, зокрема перший - про зобовязання заявниці демонтувати систему водовідведення, що побудована на земельній ділянці, належній ОСОБА_2, а другий - демонтувати вигрібну яму і після демонтажу засипати її землею. За цими виконавчими листами було відкрито два окремих виконавчих провадження. Заявниця зазначає, що на виконання цього рішення мав бути виданий один виконавчий лист та відкрито одне виконавче провадження. Крім того, заявниця стверджує, що за двома виконавчими листами з неї було двічі стягнуто виконавчий збір та притягнуто до відповідальності за одні й ті ж правопорушення.

Вважаючи, що суд безпідставно видав два виконавчі листи у звязку з чим із заявниці двічі стягнуто виконавчий збір та штрафи, вона просила визнати виконавчі листи, про якій йде мова, такими, що не підлягають виконанню, та скасувати вказані постанови державного виконавця.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилась, представивши заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявилась, хоча була була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Державний виконавець до суду не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:.

Так, із матеріалівс справи вбачається, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2015 року на задоволення позову ОСОБА_2, заявницю було зобовязано демонтувати систему водовідведення, що побудована на земельній ділянці, належній ОСОБА_2, і вигрібну яму та засипати її землею.

За цим рішенням видано два виконавчих листа за № 2/576/491/15: про демонтаж системи водовідведення, про демонтаж вигрібної ями та засипання її землею, щодо кожного з яких старшим державним виконавцем Глухівського міськрайоного відділу Головного управління юстиції у Сумській області відкрито окремі виконавчі провадження № 50294329 та № 50294594.

У кожному із зазначених виконавчих проваджень 29 березня 2016 року винесено постанову про стягнення із заявниці виконавчого збору у сумі 680 грн. та постанову про накладення штрафу в розмірі 340 грн., а також 05 квітня 2016 року постанову про накладення штрафу у розмірі 680 грн.

У відповідності з частиною 2 статті 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену під час його оформлення або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

У частині 4 цієї статті зазначено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Тобто, виходячи із аналізу змісту вищевказаної статті, підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню можна поділити на матеріально-правові (відсутність у боржника обовязку) і процесуальні ( тобто обставини, що вказують на помилкову видачу виконавчого листа).

В той же час, у першу чергу підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є закінчення виконавчого провадження.

При цьому відповідно до усталеної практики Європеського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобоязання відповідних органів держави виконати рішення суду (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. З огляду на зазначене ухвала суду про визнання виконавчого докумета таким, що не підлягає виконанню, фактично є перепоною у завершенні судового провадження, і відповідно перепоною для стягувача у відновленні справедливості.

Оскільки заявницею не наведено обставин, які б свідчили про помилкову видачу судом виконавчих листів за двома окремими вимогами немайнового характеру, а також не доведено, що на даний час у неї відсутній обовязок виконати рішення суду, то за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення її вимог про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Щодо вимог заявниці про скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафів, суд в даному випадку виходить із наступного: Згідно з п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій.За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку із цим Пленум ВССУ зазначив, що справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Однак, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 13 січня 2016 року розглянув справу № 6 2850 цс 15, предметом якої була скарга на дії державного виконавця. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого у випадку оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України, розгляд таких скарг, в тому числі скарг про стягнення виконавчого збору, накладення штраф та ін., здійснюється за правилами цивільного судочинства.

При цьому відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Тому враховуючи вищевикладені правові позиції ВСУ, в даному випадку суд виходить із того, що скарга ОСОБА_1 в частині скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафів також відноситься до компетенції Глухівського міськрайонного суду.

Однак під час подачі скарги ОСОБА_1 не навела жодних мотивів та не навела жодних фактів, які б давали суду підстави визнати ці постанови державного виконавця від 29 березня 2016 року про стягнення із заявниці виконавчого збору у сумі 680 грн. , про накладення штрафу в розмірі 340 грн., та постанову від 5 квітня 2016 року про накладення штрафу у розмірі 680 грн., незаконними.

На підставі викладеного, керуючись статтею 369 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та скасування постанов державного виконавця.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в апеляційний суд Сумської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами, які не приймали участь в судовому засіданні в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя