Справа № 740/3202/15 Провадження № 22-ц/795/666/2016 Головуючий у I інстанції Олійник В. П. Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Острянського В.І.,

при секретарі Зіньковець О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

представника ПАТ "Чернігівгаз" ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" про усунення перешкод у користуванні будинком, зобовязання відновлення газопостачання відповідно до раніше встановленої проектної документації, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, вважаючи судове рішення незаконним та необґрунтованим, просить скасувати його і постановити нове рішення, яким заявлені ним вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що у відповідності до вимог ст.ст. 356, 358 ЦК України, позивача, як співвласника будинку № 61 по вул. Синяківській у м. Ніжині, відповідачі повинні були поставити до відома про перенесення газового лічильника та відєднання частки будинку від газопостачання, а також запитати письмову згоду на таке переобладнання.

Позивач вказує, що заява про надання ним згоди на переоформлення особового рахунку на ОСОБА_3 від 24 травня 2011 року, на яку послався суд в своєму рішенні, написана та підписана його сестрою, відповідачем по справі. Зазначає також, що проведений на даний час газопровід перешкоджає реконструкції його частини будинку та подальшому безпечному проживанню в приміщенні, що в значній мірі порушує його права, як співвласника житлового будинку.

В письмових запереченнях ОСОБА_3 та представник ПАТ «Чернігівгаз», вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив його з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на відсутність порушення відповідачем ОСОБА_3 прав позивача при здійсненні газопостачання будинку та оформлення особового рахунку на отримання комунальних послуг. Суд вказав також на те, що позивачем не доведено протиправності дій ПАТ «Чернігівгаз» при вчиненні дій по газифікації даного будинку та оформлення відповідних документів, проекти та акти щодо газифікації будинку станом на час розгляду справи є чинними і не спростовані. Крім того, в ході розгляду справи встановлено, що позивач не позбавлений можливості облаштування газопроводу відповідно до запропонованих ПАТ «Чернігівгаз» варіантів та умов.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Як вбачається з повідомлення КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок № 61 по вул. Синяківська в м. Ніжин зареєстрований на праві приватної часткової власності за: ОСОБА_3 - 7/9 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину 1/3 частини, посвідченого нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори 25 лютого 2004 року; свідоцтва про право на спадщину 2/9 частин, посвідченого нотаріусом Ніжинської міської державної нотаріальної контори 11 грудня 2007 року; свідоцтва про право на спадщину 2/9 частин, посвідченого нотаріусом Ніжинської міської державної нотаріальної контори 01 грудня 2010 року; за ОСОБА_1 - 2/9 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого нотаріусом Ніжинської міської державної нотаріальної контори 11 грудня 2007 року (а.с. 27).

Зареєстроване право власності ОСОБА_1 підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 січня 2008 року (а.с. 53).

Газифікація житлового будинку здійснена відповідно до робочого проекту (договір (замовлення) № 193.01.2003), що підтверджується актом прийняття закінченого будівництвом обєкта системи газопостачання від 13 липня 2003 року (а.с. 35-42, 84). 24 травня 2011 року між ПАТ «Чернігівгаз» та ОСОБА_3 був укладений типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання житлового будинку № 61 по вул. Синяківській в м. Ніжині (а.с. 95-98).

На виконання заяви ОСОБА_3 від 15 січня 2013 року про переміщення газового лічильника, 18 березня 2013 року Ніжинським УГГ були проведені відповідні роботи та складений акт приймання закінченого будівництвом обєкта системи газопостачання, відповідно до якого був поданий до приймання внутрішньобудинковий газопровід L=14 м і лічильник G4 при газифікації житлового будинку по вул. Синяківська, 61 в м. Ніжин (а.с.92).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 23 травня 2013 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, щодо виділу в натурі належних їм часток житлового будинку (а.с. 51-52).

28 липня 2015 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 7/9 часток житлового будинку з визначенням обєктів нерухомого майна з врахуванням ухвали про затвердження мирової угоди (а.с. 100), а 20 серпня 2015 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 2/9 часток житлового будинку з визначенням обєктів нерухомого майна відповідно до вищенаведеної ухвали суду (а.с. 146).

Відповідно положень ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В своїй постанові від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 Верховний Суд України зазначив, що кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно приписів ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Таким чином, враховуючи наведені положення закону та викладені обставини справи в сукупності, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як учасники спільної часткової власності, володіли не часткою житлового будинку в натурі, а часткою в праві власності на спільний будинок в цілому.

Лише 23 травня 2013 року сторонами було реалізоване право на виділ у натурі належних часток будинку шляхом укладення в суді мирової угоди з набуттям права власності на виділене майно з моменту державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що газифікація житлового будинку по вул. Синяківська, 61 в м. Ніжин, під час якої були внесені зміни до робочого проекту газифікації, виконана спірна реконструкція системи газопостачання по демонтажу однієї плити газової ПГ-2 і перенесення лічильника газу на зовнішню стіну житлового будинку була проведена в січні 2011 року (а.с. 65-100), тобто до реального розподілу будинку його власниками. Твердження позивача про те, що він не був обізнаний про реконструкцію системи газопостачання під час укладення мирової угоди в суді належними доказами не підтверджено, а отже є припущенням, на якому не може ґрунтуватись судове рішення.

Крім цього, в заяві ОСОБА_1 від 24 травня 2011 року на імя начальника Ніжинського РГП зазначено, що позивач не заперечує, щоб особовий рахунок за адресою: вул. Синяківська, 61 був оформлений на його сестру, ОСОБА_3 (а.с. 94). Доводи апеляційної скарги щодо написання та підписання вказаної заяви особисто відповідачем ОСОБА_3 не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів стосовно порушення з його прав як з боку ПАТ «Чернігівгаз», так і з боку ОСОБА_3

Відповідно до положень ст. 60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами ч. 1 ст. 143 ЦК України передбачено, що для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді ОСОБА_1 клопотання щодо призначення судово-почеркознавчої експертизи не заявлялось. Жодних інших належних доказів на підтвердження своїх доводів позивачем не надано.

Тому колегія суддів вважає правильними зроблені судом першої інстанції в ході розгляду справи висновки про те, що, розпоряджаючись частками у власності, в тому числі дворовим газопроводом, до її реального розподілу, сторони робили це за спільною згодою, а також про те, що відсутність згоди ОСОБА_1 на переоформлення особового рахунку на відповідача належними доказами не підтверджена. Відповідно доводи ОСОБА_1 про припинення газопостачання до його частини будинку спростовуються наявними матеріалами справи, якими встановлено, що на час реконструкції газопроводу сторони частки у домоволодінні не виділили, а внесення змін до проекту газопостачання здійснювалось за спільною згодою співвласників.

Позивачем не спростований також висновок суду першої інстанції про недоведеність протиправних дій ПАТ «Чернігівгаз» в ході газифікації спірного будинку та оформлення відповідних документів з цього приводу. За викладених обставин відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги в частині вимог до ПАТ «Чернігівгаз» про зобовязання відновити газопостачання через недоведеність порушеного права позивача з боку газопостачальної організації.

Управління ДАБІ у Чернігівській області (а.с. 202) повідомило суд про те, що позивачем 7 квітня 2014 року було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на обєкт будівництва: «Реконструкція частини житлового будинку, будівництво сараю» за адресою: Чернігівська обл. м. Ніжин, вул. Синяківська, 61, яке було внесено до Єдиного реєстру дозвільних документів за відповідним номером. Згодом позивачу (а.с. 198) надані додаткові вимоги до будівельного паспорту № 12-01/24 від 18 березня 2014 року стосовно перенесення зовнішнього діючого газопроводу із зони забудови. На особистому прийомі начальника відділу містобудування та архітектури виконкому Ніжинської міської ради ОСОБА_1 погодився перенести дану мережу газопостачання із зони забудови.

Таким чином, позивачем не оспорювалось, що будівництво він розпочав до моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно (яке він здійснив 20 серпня 2015 року) і без згоди на це іншого співвласника садиби.

З доданих ним документів не вбачається неможливість проведення розпочатих будівельних робіт, вказано лише про доповнення до будівельного паспорту щодо перенесення газопроводу. Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про порушення права власності ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Крім цього, апеляційний суд вважає, що зобовязання фізичної особи здійснити демонтаж газопроводу суперечитиме Правилам безпеки систем газопостачання України, за якими споживачам забороняється несанкціоноване втручання в системи газопостачання.

Спростовуються матеріалами справи доводи ОСОБА_1 про те, що він позбавлений можливості газопостачання до своєї частини будинку. Так в письмових поясненнях ПАТ «Чернігвгаз» (а.с. 193-194) вказує, що існують три варіанти щодо технічної можливості реконструкції діючого зовнішнього наземного газопроводу. Як пояснював апеляційному суду позивач, він не згоден облаштовувати газопостачання своєї частини будинку за власні кошти.

Таким чином, доводи позивача про порушення його прав як з боку газопостачальної організації, так і з боку відповідача ОСОБА_3, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Сукупність обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст.ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: