АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/2060/16
Категорія:відшкодування шкоди Суддя-доповідач: Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом.

Посилалась на те, що 06 лютого 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) - зіткнення автомобіля «ВАЗ - 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля «NISSAN» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача. Внаслідок ДТП автомобіль позивача - «NISSAN», державний номер НОМЕР_2 був пошкоджений.

Особою винною в ДТП визнано водія ОСОБА_4. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахованою у Приватному акціонерному товаристві (далі ПАТ) «Європейський страховий альянс». Страховиком було визнано факт настання страхового випадку та запропоновано сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 4949, 28 гривень. Проте страхове відшкодування виплачено не було.

Позивач звернулась до суб'єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, який надав висновок спеціаліста №3 авто товарознавчого дослідження від 19 вересня 2014 року. Згідно цього висновку розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «NISSAN», державний номер НОМЕР_2, становить 10938,74 гривень. Крім того за проведення дослідження нею було сплачено 700 гривень.

Вважає, що внаслідок ДТП їй було завдано майнову шкоду на суму 11638,74 гривень (10938,74+700), з яких 1000 гривень (розмір франшизи) повинен їй сплатити ОСОБА_4, а 10638,74 гривень підлягають стягненню зі Страховика. Крім того протиправними діями відповідачів їй завдано моральну шкоду.

Позивач просила стягнути на її користь: з ПАТ «Європейський страховий альянс» - 10638,74 гривень; з ОСОБА_6 -1000 гривень; солідарно з ПАТ «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_6 - 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 березня 2015 року провадження по справі, в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_4, закрито на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України, у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог до ОСОБА_4.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково - стягнуто з ПАТ «Європейський страховий альянс» на користь позивача майнову шкоду в розмірі 10938,74 гривень, у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

УхвалоюДзержинського районного суду міста Харкова від 15 січня 2016 року заяву ПАТ «Європейський страховий альянс» про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Європейський страховий альянс», в особі свого представника, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, вирішити питання про судові витрати. При цьому апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності рішення в частині позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, судова колегія перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів апеляційної скарги, отже рішення суду першої інстанції переглядається в частині задоволених позовних вимог.

До суду апеляційної інстанції представник ПАТ «Європейський страховий альянс», незважаючи на неодноразові виклики не з'явився. Представник ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 06 лютого 2014 року в місті Харкові сталася ДТП - зіткнення автомобіля «ВАЗ - 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 березня 2014 року водія ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4, була забезпечена ПАТ «Європейський страховий альянс» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС - 0369409 від 11 березня 2013 року строком на один рік, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 гривень, франшиза 1000 гривень.

Власником автомобіля «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, є позивач ОСОБА_3.

У встановлений законом строк ОСОБА_3, як потерпіла від ДТП особа, повідомила Страховика про настання страхового випадку та 11 лютого 2014 року подала до ПАТ «Європейський страховий альянс» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.24).

У зв'язку з тим, що Страховик не сплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування вона 25 квітня 2014 року звернулась до ПАТ «Європейський страховий альянс» із заявою в якій просила направити на її адресу рішення про виплату страхового відшкодування та надати його розрахунок, або копію висновку товарознавчої експертизи, вказати розмір відновлювального ремонту, розмір франшизи, суму ПДВ, ступінь зносу та інші суми, що вплинули на розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті (а.с.23).

Як вбачається з листа ПАТ «Європейський страховий альянс» від 03 липня 2014 року, за наслідком розгляду заяви ОСОБА_3 страхова компанія визначила суму страхового відшкодування в розмірі 4940,28 гривень (без ПДВ). Цим же листом Страховик повідомив про можливість перегляду суми страхового відшкодування після надання на його адресу документів, які підтверджують понесені позивачем витрати на відновлення автомобіля з урахуванням ПДВ - акт виконаних робіт та квитанції, щодо сплати по акту виконаних робіт, що включатимуть в себе вартість ПДВ. Проте копій документів на підставі яких була визначена сума відшкодування Страховик ОСОБА_3 не надав (а.с.22).

Оскільки ПАТ «Європейський страховий альянс» не повідомив потерпілу особу про наявність експертного висновку, яким визначено шкоду, не направив на її адресу рішення про сплату страхового відшкодування, позивач замовила проведення авто товарознавчого дослідження спеціалісту, за що нею було сплачено 700 гривень (а.с. 19).

Відповідно до висновку спеціаліста №3 авто товарознавчого дослідження по визначенню суми матеріальної шкоди, з урахуванням ПДВ, дорівнює 10938,74 гривень (а.с. 5-19).

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції в основу рішення про визначення розміру майнової шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП, поклав наданий позивачем висновок спеціаліста №3 авто товарознавчого дослідження по визначенню суми матеріальної шкоди від 19 вересня 2014 року, та стягнув на користь позивача вартість відновлювального ремонту автомобіля - 10938,74 гривень (за відрахуванням франшизи 1000 гривень) та вартість дослідження - 700 гривень.

Судова колегія погоджується з таким висновком в частині визначення розміру шкоди відповідно до висновку спеціаліста №3 авто товарознавчого дослідження, що наданий позивачем, проте вважає за необхідне зменшити розмір суми, що підлягає стягненню до 8450,99 гривень з таких підстав.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

За приписами ст.22 пункту 22.1 Закону разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно положень ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У п. 32.7. ст. 32 Закону передбачено, що страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Однак відповідно до п. 36.2. ст.36 ст. 32 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача, розраховується з урахуванням зносу, за мінусом втрати товарної вартості транспортного засобу та за вирахуванням податку на додану вартість.

Враховуючи що проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача було здійснено безпосередньо за рахунок потерпілої особи, та ОСОБА_3 не надала суду докази документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, оцінену спеціалістом шкоду необхідно зменшити на суму податку на додану вартість (20%), а саме: 10938,74 - (10938,74:100х20)=8750,99 гривень. Враховуючу, що розмір франшизи складає 1000 гривень, до стягнення зі Страховика підлягає сума 7750,99 гривень. Доводи апеляційної скарги в частині стягнення судом суми без урахування ПДВ заслуговують на увагу.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо визначення судом шкоди без урахування зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством та з урахуванням коефіцієнту товарної вартості не можна визнати обґрунтованими, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам у справі.

Так з висновку спеціаліста вбачається, що при розрахунку матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «NISSAN» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 спеціалістом було враховано коефіцієнт фізичного зносу та не враховувалась втрата товарної вартості.

Отже, розрахунок наведений спеціалістом здійснений у відповідності з вимогами ст.ст.22,29,32 Закону.

Не можна визнати обґрунтованими і доводи апеляційної скарги стосовно стягнення на користь позивача вартості експертного дослідження в розмірі 700 гривень.

Відповідно до приписів ст.34 Закону Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як встановлено судом ОСОБА_3 у відповідності до вимог Закону, своєчасно повідомила Страховика про настання страхового випадку та подала заяву про виплату страхового відшкодування з відповідними документами.

Отже позивач добросовісно, сподіваючись на захист своїх майнових прав, виконала вимоги Закону - вчинила дії необхідні для отримання страхового відшкодування.

Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу від 17 лютого 2014 року при огляді був присутній представник Страховика, який від підпису відмовився.

Жодних доказів, які б свідчили про виконання Страховиком обов'язку, передбаченого ст.34 Закону щодо проведення розслідування та експертизи на предмет визначення розміру шкоду у встановлений Законом строк, відповідач суду не надав. Не спростовані відповідачем і доводи позивача, що вона зверталась до Страховика із заявою про надання їй експертного висновку та розрахунків з яких відповідач виходив при визначенні розміру відшкодування, але останній такої інформації потерпілій особі не надав.

Статтею 11 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частина 3 ст.27 цього Кодексу проголошує, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не скористався своїм процесуальним правом забезпечити явку представника у судові засідання, надати заперечення проти позову, подати суду докази на підтвердження таких заперечень.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не повідомив відповідача про розгляд справи не відповідає фактичним обставинам, оскільки матеріали справи містять документальне підтвердження фактів належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи (а.с.34,47).

Отже ухвалюючи заочне рішення суд першої інстанції діяв у відповідності до приписів ст.11 ЦПК України та розглянув справу на підставі доказів, наданих позивачем.

Фотокопії документів (а.с.98-118), які додані відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення, не є належними доказами в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України, оскільки жодним чином не посвідчені. Апеляційний суд тричі відкладав розгляд справи, проте відповідач також не скористався своїм правом на участь представника в судовому засіданні.

За таких обставин судова колегія вважає доведеним факт невиконання Страховиком обов'язків, передбачених ст.34 Закону, що дало позивачу право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. Відтак вимоги ОСОБА_3 про відшкодування їй витрат на проведення дослідження в розмірі 700 гривень, які документально підтверджені, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не відповідають фактичним обставинам справи і доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд стягнув суму без врахування франшизи.

Бездоказовими є і доводи апеляційної скарги стосовно виплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 4940,28 гривень. Фотокопія платіжного доручення від 05 грудня 2014 року (а.с.97), по-перше, не є доказом оскільки не посвідчена, по-друге, не свідчить про отримання позивачем зазначеної суми. Представник позивача в судовому засіданні категорично заперечував факт перерахування відповідачем спірної суми на адресу ОСОБА_3.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити - стягнути на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 7750,99 гривень та 700 гривень витрат за проведення дослідження, а всього 8450,99 гривень. В частині стягнення витрат по сплаті судового збору рішення залишити без змін.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам. При цьому судова колегія звертає увагу, що відповідачем при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі більшому ніж передбачено законом.

Керуючись ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 квітня 2015 року в частині стягнення на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди змінити, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 8450 (вісім тисяч чотириста п'ятдесят ) гривень 99 копійок.

В частині стягнення судового збору рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» судові витрати в розмірі 56 (п'ятдесят шість) гривень 27 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді