АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1951/16 Справа № 203/2982/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, визнання недійсним третейського застереження, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 25.10.2013 року між ним та ПАТ «Астра Банк» було укладено кредитний договір №46022, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати кредит в сумі 213710,0 грн. на купівлю нерухомого майна, з кінцевою датою повернення кредиту 25.10.2033 року, зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом в розмірі 18,9% річних. При погашенні кредиту він, у відповідності до умов п.2.9 кредитного договору, подавав до каси банку заяву про дострокове погашення кредиту, якщо сума внеску перебільшувала передбачений п.2.5 кредитного договору платіж в розмірі 3447,0 грн. Починаючи з 02.12.2013 року право вимоги за кредитним договором перейшли до ПАТ «Дельта Банк», про що йому усно повідомили напередодні працівники ПАТ «Астра Банк». В подальшому, після неодноразових звернень до відділень банку-правонаступника, 03.12.2013 року йому, позивачу, було надано новий номер рахунку НОМЕР_1 на який він повинен здійснювати наступні платежі. На питання щодо написання заяв про дострокове здійснення оплати працівник відповідача повідомив, що додаткових заяв не потрібно, що вказаний новий рахунок є кредитним, всі платежі та суми дострокового погашення кредиту будуть зараховані з обліку заборгованості за кредитом та відсотками. В той же день він, позивач, вніс в касу банку 37000,0 грн. на погашення кредиту та відсотків. Через місяць, в січні 2014 року, він звернувся до відділення №5 ПАТ «Дельта Банк» з вимогою надати інформацію про стан заборгованості за кредитом та згідно представленої на комп'ютері таблиці заборгованості пересвідчився, що всі внесені ним гроші в повному обсязі погашували кредит та нараховані відсотки, а не лише сума обов'язкового платежу погашувала кредит та нараховані відсотки. Кожен місяць він вносив на рахунок кошти, що перевищували суму 3447,0 грн., періодично перевіряв стан залишку, який свідчив про дострокове погашення кредиту та сплати відсотків. В подальшому, після реєстрації в інтернет-банкінгу, з'ясувалось, що тіло кредиту не зменшувалось. Внески до каси банку з призначенням дострокового погашення платежу не зараховувались в рахунок погашення кредиту. За цей час надмірно нараховані відсотки склали 11000,0 грн. Змінилась початкова сума заборгованості, яка на першому скрін-шоті становила 151759,0 грн., а в новому варіанті - 153052,13 грн. 31.07.2014 року він звернувся до відділення №2 для вирішення цієї проблеми. Кошти, які не були зараховані на погашення кредиту, що знаходились на іншому рахунку, працівники банку самостійно перерахували на погашення кредитної заборгованості. Його наступні звернення щодо проведення перерахунку з врахуванням всіх сум платежів задоволено не було. Вказані дії відповідача призвели до моральних та душевних страждань, додаткових затрат на постійних візитів до відділень банку, таким чином йому заподіяна моральна та матеріальна шкода. Окрім цього, позивач посилається на те, що передбачене у ч.7 кредитного договору третейське застереження обмежує його право на звернення за захистом порушеного права до суду. Тому позивач просив суд визнати неправомірними дії відповідача по зарахуванню лише суми платежу на погашення кредиту по кредитному договору №46022 за період часу з 02.12.2013 року по 25.10.2014 року без зарахування суми дострокового погашення кредиту та нарахування відсотків; визнати неправомірними дії відповідача щодо зарахування коштів в розмірі 127024,0 грн. з невідомого йому рахунку на рахунок погашення кредитної заборгованості, дії по нарахуванню 11092,87 грн. суми заборгованості по кредиту станом на 06.11.2014 року; зобов'язати відповідача провести перерахунок заборгованості по кредитному договору №46022 відповідно до стану рахунку, пред'явленому позивачу 24.07.2014 року, враховуючи викладені зміни ОСОБА_3 (працівником відповідача) щодо процедури здійснення погашення кредиту - написання заяви про часткове дострокове погашення кредиту та нарахованих процентів на єдиний рахунок НОМЕР_1 як на такий, з якого прямо грошові кошти оплачували кредит та нараховані відсотки, не перебуваючи на транзитному рахунку та зобов'язати анулювати нараховану суму заборгованості по кредиту станом на 06.11.2014 року - 11092,87 грн.; виплатити в якості морального збитку 7000,0 грн. та в якості матеріального збитку 3000,0 грн.; визнати недійсним третейське застереження, встановлене ч.7 кредитного договору.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, в зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №46022 від 25.10.2013 року, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 213710 грн., на строк по 25.10.2033 року включно, зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом в розмірі 18,9% річних.

Порядок надання та погашення кредиту, сплати процентів сторонами визначено у розділі 2 кредитного договору.

Пунктом 2.9 розділу 2 кредитного договору передбачено, що позичальник має право здійснювати дострокове погашення заборгованості за цим договором, в тому числі й часткове, лише шляхом перерахування грошових коштів на рахунок НОМЕР_2, з обов'язковим подання кредитору заяви про дострокове погашення кредиту за цим договором. Кредитор здійснює зарахування суми дострокового погашення кредиту за цим договором на відповідний рахунок з обліку заборгованості позичальника за кредитом протягом 2-х робочих днів з дня подання позичальником заяви. При цьому здійснюється перерахунок розміру платежу, починаючи з останнього, а черговий платіж залишається незмінним і повинен сплачуватись позичальником в строки та розмірі, встановлені п.2.5 цього договору, до повного погашення заборгованості за цим договором.

У п.3.4.2 кредитного договору передбачено право позичальника достроково повернути кредит.

Пунктом 7.1 кредитного договору сторонами встановлено, що всі спори щодо укладання, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються цього договору, становлять предмет спору та підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації український банків.

02.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, внаслідок якого відповідач набув статус нового кредитора за кредитним договором №46022 від 25.10.2013 року.

Наведені факти підтверджуються письмовими доказами, що долучені до матеріалів справи та визнані сторонами у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.531 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, дійшовши обгрунтованого висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог, - місцевий суд ухвалив законне рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Так, недоведеними є твердження позивача про те, що сплачені ним в період часу з 02.12.2013 року по 25.10.2014 року кошти на погашення заборгованості за кредитним договором понад встановлені п.2.5 кредитного договору суми щомісячного платежу в розмірі 3447 грн. відповідачем безпідставно зараховувались на транзитний рахунок, а не на єдиний рахунок НОМЕР_1 що був відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» та, що вказані кошти безпідставно не зараховувались на дострокове погашення кредиту, а відповідні заяви працівники банку відмовлялись приймати.

Доказів, які відповідають положенням ст.ст. 58, 59 ЦПК України, щодо письмових звернень позивача та відмов відповідача у прийнятті заяв про дострокове погашення кредиту в період до 31.07.2014 року - позивачем суду не надано, клопотань про витребування відповідних доказів не заявлено.

З матеріалів справи вбачається, що письмове звернення позивача було подано відповідачу лише 31.07.2014 року (а.с.24) та, на підставі вказаної заяви, ПАТ «Дельта Банк» в наступному місяці наявні на транзитному рахунку кошти в сумі 127024,0 грн. зарахував у якості дострокового погашення тіла кредиту, що підтверджується письмовою відповіддю банку від 20.10.2014 року на заяву позивача від 31.07.2014 року, відповідною випискою з особового рахунку позивача НОМЕР_1 та розрахунком заборгованості, представленим відповідачем (а.с.26, 53-54, 55-60).

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що дії відповідача щодо зарахування сплачених позивачем коштів у рахунок погашення кредиту відповідають умовам кредитного договору, зокрема п.п.2.5, 2.6, 2.9 останнього. А тому районний суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача по зарахуванню лише суми платежу на погашення кредиту по кредитному договору №46022 за період часу з 02.12.2013 року по 25.10.2014 року без зарахування суми дострокового погашення кредиту та нарахування відсотків; про визнання неправомірними дії відповідача щодо зарахування коштів в розмірі 127024,0 грн. на рахунок погашення кредитної заборгованості, дій по нарахуванню 11092,87 грн. суми заборгованості по кредиту станом на 06.11.2014 року; про зобов»язування банку провести перерахунок заборгованості по кредитному договору.

Посилання апелянта на неодноразові звернення до відповідача в усній формі до 31.07.2014 року, для вирішення питання про дострокове погашення кредиту, а також твердження про отримання від працівників банку «неякісної» усної інформації - є недоведеними, відповідні докази, що відповідають положенням ст.ст. 58, 59 ЦПК України, суду не надані, клопотання про витребування доказів не заявлено. Крім того, наведені твердження апелянта не визнаються відповідачем.

Зважаючи на викладене, факту порушень відповідачем прав позивача, які передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», зокрема права на повну, доступну та достовірну інформацію, - судом не встановлено.

Приймаючи до уваги роз'яснення, викладені в абз.5 ч.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», де зазначено, що договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (ст.17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, - місцевий суд, надавши належного детального обгрунтування, дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним третейського застереження є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки вказані умови кредитного договору не суперечать вимогам закону, не створюють обмежень для позивача у гарантованому Конституцією та законами України праві на звернення до суду за захистом своїх інтересів.

Оскільки судом не встановлено порушень відповідачем умов кредитного договору та прав споживача, не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів щодо понесення ним матеріальних витрат в сумі 3000,0 грн. та заподіяння йому моральної шкоди, а відшкодування останньої за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором не передбачено умовами цього договору та діючим законодавством.

Колегія також приймає до уваги, що постановою НБУ №150 від 02.03.2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних та введено тимчасову адміністрацію, а постановою НБУ №664 від 02.10.2015 року було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді