Справа № 199/139/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2016 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретарі Рибак К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еллада-7» до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що ТОВ «Еллада-7» є забудовником (користувачем) земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ. проспект Газети «Правда», 17-А, кадастровий номер: :01:069:0058 на підставі договору оренди землі від 15 жовтня 2015 року, що укладений між позивачем та Дніпропетровською міською радою. За вказаним договором орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для проектування та будівництва багатоповерхового житлового будинку. Земелька ділянка передана позивачу, про що свідчить акт прийому-передачі земельної ділянки кадастровий номер :01:069:0058 від 15 жовтня 2015 року.

Товариство правомірно розпочало будівництво багатоповерхового житлового будинку на зазначеній вище земельній ділянці, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. імені Газети «Правди», 17-А.

Перевіряючи стан орендованої підприємством з метою забудови земельної ділянки було виявлено, що на ній знаходиться металева конструкція типу «гараж». Наявність вказаного обєкта підтверджується Висновком щодо місця розташування обєкта виданого Управлінням земельних ресурсів у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області 30.01.2008 року вих. № 0033.ПП, яким користується відповідач по справі. Зазначений обєкт підлягає знесенню відповідно до проектної документації нового будівництва та інших документів дозвільного характеру, що затверджені відповідними державними органами. Крім того «гараж» перешкоджає нормальній роботі будівельної та вантажної техніки, оскільки перекриває підїзний шлях до місця будівництва, та не дозоляє в штатному режимі використовувати баштовий підйомний кран, оскільки порушує встановлені для його використання правила безпеки.

Відповідач у супереч законним правам позивача, як орендаря земельної ділянки вчиняє дії, що перешкоджають знесенню металевої конструкції типу «гараж».

На підставі складеного акту №15/15 встановлено, що за результатами перевірки земельна ділянка площею близько 0,0036 га по результатам вимірювання мірною стрічкою, біля паркану обєкта будівництва по проспекту «Правда» 17-а зайнята під розміщення металевої конструкції типу «гараж» фізичною особою гр. ОСОБА_1. Правовстановлюючих документів передбачених ст. 126 Земельного кодексу України робочій групі надано не було. Зазначена ділянка використовується без державної реєстрації права власності на земельну ділянку, права постійного користування та права оренди, що є порушенням ст. 125, 126 Земельного кодексу України».

З метою усунення порушень, відповідачу 07.12.2015 року було надіслано попередження з вимогою в термін 30 діб звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її в належний для подальшого використання стан. Проте вимога виконана відповідачем не була, в результаті чого позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в змісті позовної заяви.

Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

На підставі договору оренди землі від 15 жовтня 2015 року, укладеного між Товариства з обмеженою відповідальністю «Еллада-7» та Дніпропетровською міською радою за результатами виконання рішення Дніпропетровської міської ради від 30.09.2015 року № 294/67, Товариству з обмеженою відповідальністю «Еллада-7» передано в строкове платне користування земельну ділянку для проектування та будівництва багатоповерхового житлового будинку, яка знаходиться за адресою: проспект Правди, 17А в м. Дніпропетровську. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстровано в реєстрі № 1203.

Вказана земельна ділянка фактично передана в користування позивачу згідно акту прийому-передачі земельної ділянки кадастровий номер :01:069:0058 від 15 жовтня 2015 року.

Як передбачено частиною 2 статті 125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. З огляду на викладене та виходячи, із вимог даної статті Закону суд приходить до висновку про правомірність користування позивачем ТОВ «Еллада-7» земельною ділянкою за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Газети «Правда», 17-А, кадастровий номер: :01:069:0058.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 по справі самовільно без належного на те дозволу на спірній земельній ділянці розміщено металеву конструкцію типу «гараж». Дані обставини підтверджуються складеним групою самоврядного контролю за використанням та охороною земель виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районною у місті Дніпропетровську ради актом №15/15 від 03.12.2015 року, згідно якого за результатами перевірки встановлено, що земельна ділянка площею близько 0,0036 га по результатам вимірювання мірною стрічкою, біля паркану обєкта будівництва по проспекту «Правда» 17-а зайнята під розміщення металевої конструкції типу «гараж» фізичною особою гр. ОСОБА_1. Правовстановлюючих документів передбачених ст. 126 Земельного кодексу України робочій групі надано не було. Зазначена ділянка використовується без державної реєстрації права власності на земельну ділянку, права постійного користування та права оренди, що є порушенням ст. 125, 126 Земельного кодексу України».

При цьому, доводи відповідача щодо правомірності користування ним земельною ділянкою, оскільки він добросовісно, відкрито і безперервно користується нею понад 15 років, а тому набув законного права на неї, судом до уваги не приймаються, так як належних та допустимих доказів звернення до відповідних органів для належного оформлення свого права власності (користування) спірною земельною ділянкою ним суду не надано.

Так, відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

Відповідно до ч. 1 с. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (ч. 2 ст. 212 ЗК України).

Дані положення також закріплені частиною 4 ст. 376 ЦК України, якою передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

За змістом даної статті позов про знесення самочинного будівництва споруди може бути предявлений будь-якою особою, яка вважає, що самочинне будівництво порушує його права.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати

усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

07.12.2015 року відповідачу ОСОБА_1 було надіслано попередження з вимогою в термін 30 діб звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її в належний для подальшого користування стан.

Дана вимога відповідачем залишена без задоволення.

За частиною першою статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведеного нормативного обґрунтування та встановлених судом обставин по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, та вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 209, 214, 215, 222, 224-226, 88 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еллада-7» до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна задовольнити в повному обсязі.

Зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні Товариству з обмеженою відповідальністю «Еллада-7» земельною ділянкою площею 0,4607 га, яка розташована в Амур-нижньодніпровському районі міста Дніпропетровська просп.. Газети «Правда», 17А, шляхом знесення зазначеного гаражу та приведення земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еллада-7» понесені ними судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,

Головуючий :