Справа № 666/1584/15-ц
Рішення

Іменем України

23.02.2016 року Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Ратушної В.О.,

при секретарі Марецькій Я.О.,Яковлєвій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1. третя особа ПАТ "УкрСиббанк", про поділ спільного майна подружжя ,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом в якому посилається на ті обставини, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. Рішенням Дніпровського районного суду від 04.11.2014р. шлюб між ними був розірваний.

За період шлюбу ними було набуто майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями АДРЕСА_1, зареєстрований на ім'я чоловіка ОСОБА_2, автомобіль ТОYОТА RAV 4(2008), зеленого кольору, № двигуна НОМЕР_2, № куз. НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4, зареєстрований 26.06.2009р. на ім'я чоловіка ОСОБА_2, меблі, що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. 26-Східна, 55/12, а саме: меблі в коридорі: шафа купе 2007 року вартістю 3000грн., прихожа 2010 року вартістю 2500грн.; меблі в кабінеті: диван 2007 року вартістю 6000 грн., стіл письмовий 2008 року вартістю 3000 грн., меблева стінка 2008 року вартістю 4000 грн.; меблі в гостьовій кімнаті: набір м'яких меблів (диван, міні диван та крісло) 2008 року грн. вартістю 15000 грн, камін 2009 року вартістю 8000 грн., гостьовий меблевий гарнітур виробництва Туреччина 2008 року вартістю 15 000 грн.; меблі в кухні: кухонний гарнітур 2006 року- 7800грн., диван 2006 року - 1000грн. меблі в спальній кімнаті: спальний гарнітур 2007 року- 10000грн., меблі в тренажерній кімнаті: тахта 2006 року- 1000 грн., стіл письмовий 2006 року - 1000грн., побутова техніка, а саме : стаціонарний комп'ютер фірми «Аррlе» 2013року -52000грн., кондиціонер в кабінеті 2008року- 3000грн., кінотеатр в гостьовій кімнаті «Sаmsung» 2009 року - 52000грн., кондиціонер в гостьовій кімнаті 2008 року - 3000грн., тумба з грамофоном 2012року -8000грн., холодильник «LG» 2006 року- 10400грн., кондиціонер на кухні 2014року -5000грн., телевізор на кухні «Sаmsung» 2012р.- 7000грн., телевізор в спальній кімнаті «Sаmsung» 2013р. -14000грн., музичний центр 2013 року -10000грн., кондиціонер в спальній кімнаті 2009 року - 6000грн.

Обладнання для тренування, а саме: бігова доріжка 2014року - 26000грн., орбітрек 2006року - 3000грн., тренажер для пресу 2006 року -1500грн., багатоцільовий тренажер 2006 року - 5200 грн. Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Просить розподілити вищевказане майно між нею та відповідачем та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами і будівлями під АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 частину вартості автомобіля, ТОYОТА RAV 4(2008), колір зелений № двиг. НОМЕР_2, № куз. НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 частину вартості меблів, 1/2 частину вартості побутової техніки та 1/2 частину вартості обладнання тренажерів.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому посилається на ті обставини, що з 19 листопада 1983 року по 17листопада 2014 року, він перебував у шлюбі з відповідачкою. За час шлюбу за рахунок його особистої праці було накопичено грошові заощадження, які відповідачка незадовго до припинення шлюбних відносин інвестувала шляхом відкриття банківського вкладу. У зв'язку із погіршенням між ними відносин відповідачка категорично відмовилась повідомляти йому про банківські установи, в які вона вклала їх спільні кошти і категорично відмовила у надані інформації про стан і баланс рахунків, на яких вона зберігала їх спільні сімейні кошти. Після розірвання шлюбу відповідачка в категоричній формі відмовилась провести розподіл заощаджених ними за час перебування у шлюбі коштів.

При вивченні наявних документів стало відомо, що відповідачка 28 листопада 2013 року уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір банківського вкладу «Стандарт» №SAMDNWFD700, за яким внесла на депозитний рахунок № НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 15000 доларів США із мінімальним строком вкладу на шість місяців із процентною ставкою 7 відсотків річних.

Крім цього, за період перебування в шлюбі ними за рахунок спільних коштів було придбано цінне майно, а саме :

сережки із золота проби 585 масою 8,86 грам вартістю 5936 гривень;

каблучка артикул 11076 розмір 19 вагою 3,24 грами проби 585 вартістю 2592 грн.

кофта жіноча артикул К8Н121001 вартістю 10640 гривень

кулон проби 585, вагою 2,42 грами вартістю 1646 гривень;

сережки «Агат» вагою 6,27 грам артикул 75562 вартістю 3950 гривень;

ланцюг артикул 06307/15 розмір 55 вагою 17,27 грам вартістю 9671 гривень;

браслет артикул 77937/5 вагою 17,5грам із скрутлером СР3156 вартістю 931 грн;

срібло моделі К007, с 920304, с 2629 загальною вартістю 691 гривня;

сережки проби 585 вагою 9,29 грам, вартістю 5095 гривень;

черевики жіночі моделі У 30-053480 вартістю 1268 гривень;

браслет артикул П361 масою 12,69 грам вартістю 6979,5 гривень;

ланцюжок із золота артикул 6146/4 масою 4,22 грам, розмір 50, вартістю 3376 гривень;

сережки із золота зі вставками із цирконію артикул 5160, масою 9,17 грам, вартістю 4402 грн;

сережки золоті артикул 2463 масою 5,87 грам вартістю 4696 гривень;

ланцюжок із золота вагою 10,13 грам, розмір 55, вартістю 3950,7 гривень;

браслет із золота артикул 0385 масою 11,03 грам, розмір 18,5 вартістю 6099 гривень;

намисто артикул 66500, розмір 50, маса золота 3,5 грам, маса виробу 36,17 грам, вартістю 5870 гривень;

підвісок золотий артикул 2210021 вагою 2,77 грам, вартістю 1052,6 гривень;

сережки вагою 10,68 грам, код 35199, вартістю 4806 гривень;

сережки із золота артикул 480021 вагою 9,29 грам, вартістю 5095 гривень;

обручка - 01003, масою 2,43 грам, розмір 19,5 вартістю 1944 гривень;

кулон із золота, артикул 120016, вага 2,42 грами, вартістю 1646 гривень;

ювелірний виріб із срібла вагою 9,92 грами, вартістю 268 гривень;

сережки із золота артикул 503680, проба 585, вагою 4,04 грами, вартістю 384 гривень;

сережки артикул 103К, масою 8,92 грами, вартістю 3595 гривень;

підвіска артикул 3357, масою 2,51 грам, вартістю 2008 гривень;

перстень із золота артикул 11076, розмір 19, вартість 3,24 грам, маса 2592 гривень;

браслет із золота артикул 77937/5 масою 1,6 грам, розмір 17,5 вартістю 1280 гривень;

сережки золоті, артикул 480021 масою 8,86 грам, вартістю 5936 гривень;

каблучка код75562, зі вставкою із цирконію масою 6,27 грам, розмір 20, вартістю 4389 грн;

ланцюжок із золота артикул 06307/15, маса 17,27 грам, розмір 55 см, вартістю 13816 гривень;

обручка-1001 масою 1,79 грам, розмір 23, вартістю 1432 гривень; Загальна вартість вказаного майна становить 128036,8 гривень

Крім цього, відповідачкою було придбано і таке цінне майно, вартість якого на теперішній час не визначена:

каблучка із золота та срібла зі вставкою із фіаніту вагою 7,98 грам;

браслет артикул 77937/5, розмір 17,5, вага 1,6 грам;

ланцюжок із золота артикул 06023/1 розмір 55, масою 13,51 грам; Копія чеків, квитанцій та бірок на придбання вказаного майна із зазначенням його вартості та датами придбання додані. Все вищевказане майно перебуває у користуванні відповідачки.

Вважає, що внесені відповідачкою на банківський рахунок кошти, а також вищевказане майно, яке було придбано за період перебування в шлюбі, підлягають поділу між ними.

Просить стягнути з відповідачки на його користь 7500 доларів США з в порядку поділу спільного майна подружжя за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD700 від 28.11.2013 року за депозитним рахунком № НОМЕР_5 в ПАТ КБ «Приватбанк».

Виділити йому у власність 1/2 частину вищевказаних ювелірних виробів та майна.

В судовому засіданні позивач та її представник зменшили позовні вимоги, просили визнати за ОСОБА_1 право власності лише на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами і будівлями під АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля , ТОYОТА RAV4 у сумі 189217,96грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала вказавши, на ті обставини, що грошові кошти в сумі 15568,16 дол. США, які знаходились на рахунку № НОМЕР_5 в ПАТ КБ «Приватбанк», по закінченню строку депозитного договору були переведені на карту НОМЕР_6 і витрачені на потреби сім'ї в період шлюбу. Просить в зустрічному позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вказавши на ті обставини, що спірний будинок був придбаний в кредит та виплачений відповідачем особисто з залученням коштів знайомих, які він протягом деякого часу повертав особисто. Спірний автомобіль 15.10.2014 року був відчужений, згідно довідки-рахунку №ВІА670798 від 15.10.2014р., просив в позові відмовити.

Представником відповідача була подана заява про збільшення позовних вимог та стягнення 7784,08 доларів США з урахуванням відсотків по депозиту. Зустрічний позов представник відповідача також зменшив, просив стягнути з ОСОБА_1 лише половину вартості депозитного вкладу в сумі 7500 дол. США з нарахованими відсотками у сумі 284.08 дол. США.

Третя особа: ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не сповістили про слухання справи повідомлялися належним чином.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 19.11.1983р. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 04.11.2014р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

За період шлюбу сторони придбали наступне майно: домоволодіння з надвірними спорудами і будівлями під АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 лютого 2004 року, зареєстрований на ім'я ОСОБА_2

Автомобіль ТОYОТА RAV 4(2008), колір зелений № двиг. НОМЕР_2, № куз. НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований 26.06.2009р. на ім'я ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно вищезазначених норм цивільного законодавства вищевказане майно являється спільною власністю подружжя і підлягає розподілу між ними в рівних частках.

В процесі судового розгляду з'ясовано, що спірний автомобіль був відчужений відповідачем, що підтверджується довідкою-рахунком №ВІА670798 від 15.10.2014р.

Згідно даних автоматизованого обліку УДАІ УМВС України в Херсонській області станом на 19.06.2015р. автомобіль ТОYОТА RAV 4(2008), колір зелений № двиг. НОМЕР_2, № куз. НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_3.

Позивач в судовому засіданні стверджує, що відповідач здійснив відчуження автомобіля без її відому та згоди їх сину в період шлюбу.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Отже при відчуженні відповідачем автомобіля, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, повинна бути письмова згода дружини нотаріально посвідчена.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зокрема у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

В разі незаконного відчуження одним із подружжя спільного майна, визнання договору купівлі-продажу недійсним не вимагається, оскільки захист майнових прав другого з подружжя може бути вчинений шляхом компенсації йому 1/2 частини вартості автомобіля.

Автомобіль є неподільною річчю в розумінні ч. 2 ст. 183 ЦК України, а тому відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України відповідач повинен компенсувати позивачу 1/2 частину вартості автомобіля.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №Вс-33 від 18 грудня 2015 року середньоринкова вартість автомобіля ТОYОТА RAV 4(2008), колір зелений № двиг. НОМЕР_2, № куз. НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1 складає 378435,91 грн. Половина вартості зазначеного автомобіля складає 189217,96 грн.

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом посилається на довідку-рахунок, де вартість автомобіля визначена у сумі 176094,29 коп. Зазначена сума є договірною, без проведення оцінки транспортного засобу, значно заниженою та не може бути прийнята судом в якості доказу реальної вартості автомобіля у зв'язку з наступним.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є одним із документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Отже, довідка-рахунок не є належним доказом підтвердження дійсної вартості майна - автомобіля так як така довідка-рахунок видана на ім'я ОСОБА_3 може підтверджувати лише правомірність придбання ним зазначеного автомобіля, а не дійсну вартість такого автомобіля.

Разом із тим механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлюються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року, згідно вимог якої за результатом оцінки КТЗ оцінювачем складається звіт, у якому і міститься висновок про вартість майна.

При призначені автотоварознавчої експертизи відповідачу було запропоновано надати для огляду експертній установі вказаний автомобіль, однак суду категорично було відмовлено представником відповідача, тому суд не бере до уваги твердження представника відповідача про невідповідність встановленої експертом оцінки з технічним станом на сьогоднішній час спірного автомобіля. Крім цього, не погоджуючись з висновком експертизи представником відповідача не заявлялось клопотання про призначення комісійної експертизи. Отже за таких обставин відповідач зобов'язаний сплатити позивачу визначену експертом компенсацію вартості 1/2 частини спірного автомобіля.

Крім цього, посилання представника відповідача на ті обставини, що домоволодіння придбане відповідачем за власний кошт та на запозичені ним кошти, які він повертав особисто, тому будинок не є спільною сумісною власністю подружжя і не підлягає розподілу, суд не приймає до уваги, оскільки і кредитні і боргові зобов'язання виконувались в період сумісного проживання і ведення спільного господарства. Доказів про те, що спірний житловий будинок є його особистою власністю відповідачем не надано.

Отже, виходячи з вищевикладеного суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зустрічні вимоги відповідача з урахуванням збільшення позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7784,08 доларів США, розміщених за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD700 від 28.11.2013 року за депозитним рахунком НОМЕР_7 в ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню у зв'язку із наступним.

Судом встановлено, що Договір банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD700 був укладений 28.11.2013 року з ОСОБА_1 на суму 15000 доларів США на строк 6 місяців. Банківські вклади, незалежно від їх виду та від того на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно виписок по рахункам, наданих на запит суду ПАТ КБ «Приватбанк» 02.06.2014 року по закінченню строку дії договору 15568,18 доларів США (з урахуванням відсотків) були переведені на карту НОМЕР_6. Зазначена обставина не підтверджує самостійного використання на свій розсуд ОСОБА_1 грошових коштів, а лише свідчить про факт переведення грошових коштів по закінченню строку дії договору. Переведення особою грошових коштів на рахунок не є свідченням їх привласнення та використання на особисті потреби. Усі кошти до моменту припинення шлюбу (шлюб розірваний відповідно до рішення Дніпровського районного суду від 04.11.2014р.), були використані на користь сім'ї та не можуть бути враховані при поділі майна.

Представником позивача доказів зняття та приховання саме ОСОБА_1 коштів або їх використання не на користь сім'ї не надано. Жодних доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 використала вкладені кошти на власний розсуд і на власні потреби представником відповідача також не надано.

Посилання представника відповідача на те, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають разом з лютого 2014 року також не підтверджує використання коштів не в інтересах сім'ї. Крім того, зазначену обставину суд не приймає до уваги, оскільки вона не підтверджена фактичними даними. ОСОБА_1 проживала у зазначеному будинку разом із сім'єю та у вересні 2014 року виїхала, після чого шлюбні відносини були припинені. ОСОБА_1 вела господарство, підтримувала будинок у належному стані, сплачувала комунальні платежі, вони з чоловіком ОСОБА_2 планували подорож. Факт проживання у спірному будинку ОСОБА_1 до вересня 2014 року підтверджується тим же рішенням Апеляційного суду Херсонської області, на яке посилається представник відповідача. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 з лютого по серпень 2014 року перебував на роботі за кордоном. Відсутність чоловіка за місцем проживання протягом кількох місяців в силу виконання своїх трудових обов'язків та у зв'язку із цим окреме проживання від дружини не є свідченням фактичного припинення шлюбних відносин з точки зору цивільного законодавства.

Крім того, предметом розгляду справи Апеляційним судом було стягнення безпідставно набутих коштів, а не встановлення факту припинення шлюбних відносин саме з лютого 2014 року, відповідні висновки суду не містяться в резолютивній частині рішення, вимоги про встановлення факту окремого проживання позивачем по справі про витребування безпідставно набутих грошових коштів не ставилися. Отже, не потребують доказування лише ті обставини, які були предметом судового розгляду.

Доказове значення могло мати лише рішення суду за результатами розгляду справи про встановлення факту окремого проживання та факту окремого ведення господарства. Саме у такому процесі досліджуються усі обставини, висновки суду, що містяться в резолютивній частині, мають преюдиційне значення.

За таких обставин вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 11-15, 60,130,174, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст. 65,69,70 СК України, суд-

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 третя особа: ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами і будівлями під №55/12, що знаходиться в м. Херсоні по вул. 26 Східній .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 189 217,95 грн., вартість 1/2 частини автомобіля TAYOTA RAV4(2008) Зелений № двиг. НОМЕР_2, №куз. НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4 .

В задоволення зустрічнного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ПАТ "УкрСиббанк" про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею до апеляційного суду.

Суддя В.О. Ратушна