АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

20 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Сахарова Д. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю

«Аверс-Груп»

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Груп» до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, треті особи - Дніпропетровська міська рада, фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради, про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Аверс-Груп» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2015 року та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, позивач вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи / а. с. 223-227 /.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2015 року ТОВ «Аверс-Груп» відмовлено в його позовних вимогах в повному обсязі / а. с. 159-164 /.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2009 року між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_2, на підставі рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 240/39 від 26.11.2008 року «Про передачу гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду для проектування та будівництва будівлі офісного призначення з вбудованими торговельними приміщеннями і кафе», - укладено договір оренди землі строком на три роки (суборенда заборонена), згідно з яким остання отримала в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0931 га (кадастровий номер НОМЕР_1) по АДРЕСА_1 для здійснення комерційної діяльності - для проектування та будівництва будівлі офісного призначення з вбудованими торговельними приміщеннями і кафе (п.5.1 Договору) / а. с. 10-14, 17-19 /.

Ця земельна ділянка була передана орендарю ОСОБА_2 згідно акту приймання-передачі від 19.02.2009 року, а актом № 13/6096 від 21.07.2008 року встановлено і узгоджено зовнішні її межі / а. с. 15, 16 /.

Згідно висновку управління економіки Дніпропетровської міської ради від 22.10.2008 року № 2/4-1074 ОСОБА_2 зобов'язана: 1) перерахувати у цільовий фонд міської ради, відповідно до рішень Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007 року № 6/11, від 26.11.2008 року № 11/39 та від 27.05.2009 року № 6/46, - кошти на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська в сумі 698725 грн.; 2) компенсувати міській раді витрати по відселенню з будівельного майданчика у розмірі двокімнатної квартири, але не менше 48,4 кв. м загальної площі / а. с. 42,106 /.

У зв'язку з відведенням та передачею в оренду ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва будівлі офісного призначення з вбудованими торговельними приміщеннями і кафе по АДРЕСА_1, відповідно до рішень Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007 року № 6/11, від 26.11.2008 року 3 11/39 та від 27.05.2009 року № 6/46, - між Управлінням економіки Дніпропетровської міської ради та забудовником ОСОБА_2 03.07.2009 року було укладено договір № 133/3 про обов'язковий внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська, згідно якого такий внесок складає 698725 грн., із якого станом на 26.11.2008 року забудовником вже внесено 209617,50 грн., а залишок складає 489107,50 грн., які забудовник зобов'язаний сплатити під час введення об'єкта в експлуатацію, але не пізніше одного місяця після прийняття об'єкта в експлуатацію / а. с. 40-41 /.

Договір № 133/3 від 03.07.2009 року про обов'язковий внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури відповідає вимогам ст. 271 ЗУ «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 року № 1699-ІІІ (з послідуючими змінами і доповненнями), який був чинним на дань укладення договору № 133/2, а на сьогоднішній день він відповідає і вимогам ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-УІ (з послідуючими змінами і доповненнями).

Згідно з договором - зобов'язанням № 2/69 від 06.07.2009 року, який укладено між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради (в особі начальника управління економіки Дніпропетровської міської ради) та ОСОБА_2 і затверджено міським головою, - остання, у зв'язку із компенсацією виконавчому комітету витрат по відселенню із будівельного майданчика (у зв'язку з відведенням земельної ділянки для будівництва будівлі офісного призначення з вбудованими торговельними приміщеннями і кафе по АДРЕСА_1), зобов'язалася передати міській раді двокімнатну квартиру загальною площею не менше 48,4 кв.м. в рахунок компенсації витрат виконкому по відселенню з будівельного майданчика / а. с. 43/.

Договір-зобов'язання № 2/69 від 06.07.2009 року про компенсацію витрат виконкому по відселенню з будівельного майданчика укладений у відповідності з вимогами ст. ст. 11-12 ЗУ «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» від 22.12.2006 року № 525-У (з послідуючими змінами та доповненнями).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 228 від 07.02.1989 року, родині Матвієнко-Ремезових, що мешкали у житловому будинку по АДРЕСА_1, який рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 812 від 17.07.1987 року визнано аварійним та таким, що грозить обваленням, - виділено двокімнатну квартиру житловою площею 27,4 кв. м, загальною площею 48,36 кв. м / а. с. 143-149 /.

Потім, 16.09.2009 року між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_2, - укладено додатковий договір до договору оренди землі по АДРЕСА_1 для здійснення комерційної діяльності, яким, зокрема: змінено строк дії договору оренди до 06.03.2019 року та доповнено пункт 6.4 розділу 6 підпунктом згідно якого орендар повинен забезпечити виконання вимог, викладених у висновку ГоловАПУ Дніпропетровської міськради від 22.06.2009 року № 10/34 / а. с. 20-22,23-24 /.

Також, між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_2, на підставі рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 195/49 від 12.03.2014 року «Про внесення змін до рішення міської ради», - 02.06.2014 року укладено додатковий договір до договору оренди землі, яким, зокрема, було дозволено передавати земельну ділянку в суборенду на умовах визначених договором оренди та визначено, що умови договору суборенди землі мають бути визначені в межах договору оренди землі і не суперечити йому / а. с. 26-28, 29-30 /.

Між ОСОБА_2 та ТОВ «Аверс-груп» 02.06.2014 року, на підставі рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 195/49 від 12.03.2014 року «Про внесення змін до рішень міської ради», - укладено договір суборенди землі до 06.03.2019 року, яким було передано в строкове платне користування земельну ділянку для проектування та будівництва будівлі офісного призначення з вбудованими торговельними приміщеннями і кафе, яка знаходиться в АДРЕСА_1, площею 0,0931 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та яка передається в суборенду без об'єктів / а. с. 32-34, 36-38 /.

Ця земельна ділянка була передана суборендарю ТОВ «Аверс-Груп» згідно акту приймання-передачі від 02.06.2014 року / а. с. 35 /.

Виходячи з вище наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 мала бажання отримати в оренду, для будівництва комерційних об'єктів, земельну ділянку по АДРЕСА_1. З цією метою звернулася до власника землі - територіальної громади м. Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради, з пропозицією укласти відповідний правочин.

Отримавши згоду, ОСОБА_2 уклала із власником, в особі міської ради, низку договорів у відповідності з вимогами чинного законодавства на момент їх укладення, за одним з яких (договір № 133/3 від 03.07.2009 року про обов'язковий внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури), у відповідності з вимогами ст. 271 ЗУ «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 року № 1699-ІІІ (з послідуючими змінами і доповненнями), який був чинним на дань укладення договору № 133/2, а на сьогоднішній день він відповідає і вимогам ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-УІ (з послідуючими змінами і доповненнями), - зобов'язалася сплатити кошти на створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська в сумі 698725 грн.

Також, у відповідності з вимогами ст. ст. 11-12 ЗУ «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» від 22.12.2006 року № 525-У (з послідуючими змінами та доповненнями), ОСОБА_2 уклала із виконавчим комітетом міської ради, який здійснив відселення із території майбутньої забудови АДРЕСА_1 мешканців, які мали житло, - договір про передачу у власність міської ради двокімнатної квартири загальною площею не менше 48,4 кв.м, тобто договір-зобов'язання № 2/69 від 06.07.2009 року про компенсацію витрат виконкому по відселенню з будівельного майданчика.

Не здійснюючи комерційного будівництва та не виконавши в повному обсязі взяті на себе, на підставі договорів, зобов'язання, тобто не виплативши у повному обсязі зазначену у договорі суму на створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська, та не передавши у власність ради житлову квартиру, - ОСОБА_2 уклала договір суборенди.

Факт передачі органом місцевого самоврядування, внаслідок визнання будівлі по АДРЕСА_1 такою, що є не придатною для проживання, родині, що мешкала у цьому будинку, - двокімнатної квартири, загальною площею 48,36 кв.м. є доведеним на думку суду першої інстанції.

Суд не вбачає у діях ОСОБА_2 при укладанні нею договору-збов'язання № 2/69 від 06.07.2009 року із виконавчим комітетом міської ради, ні передбаченої нормою ч. 3 ст. 203 ЦК України вади у вигляді її невільного волевиявлення, внаслідок відсутності надання належних та достовірних доказів, ні помилки в обставинах укладання цього договору, які мають істотне значення.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ТОВ «Аверс-Груп» слід відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст. 212 ПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Справа розглянута судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні докази понесених виконкомом міськради витрат по відселенню громадян та передачу їм якогось житла та проживання громадян в будинку на час укладення договору оренди землі, як і відсутні докази того, що в рішенні міськради № 240/39 від 26.11.2008 року міститься зобов'язання ОСОБА_2 передати нерухомість на користь міської ради через витрати по відселенню, - не можуть бути прийняті до уваги оскільки є надуманими та такими, що спростовуються вище зазначеними письмовими доказами по справі.

Так, згідно п. 3.8 рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 240/39 від 26.11.2008 року «Про передачу гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду для проектування та будівництва будівлі офісного призначення з вбудованими торговельними приміщеннями і кафе», - ОСОБА_2 зобов'язана виконати вимоги викладені у висновку управління економіки міської ради від 22.10.2008 року № 2/4-1074 / а. с. 17-18 /, а відповідно до цього висновку управління економіки Дніпропетровської міської ради від 22.10.2008 року № 2/4-1074 - ОСОБА_2 зобов'язана: 1) перерахувати у цільовий фонд міської ради, відповідно до рішень Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007 року № 6/11, від 26.11.2008 року 3 11/39 та від 27.05.2009 року № 6/46, - кошти на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська в сумі 698725 грн.; 2) компенсувати міській раді витрати по відселенню з будівельного майданчика у розмірі двокімнатної квартири, але не менше 48,4 кв. м загальної площі / а. с. 42,106 /.

Договір оренди землі від 19.02.2009 року укладався між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_2, на підставі рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 240/39 від 26.11.2008 року «Про передачу гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1в оренду для проектування та будівництва будівлі офісного призначення з вбудованими торговельними приміщеннями і кафе», а отже ОСОБА_2 достеменно було відомо про те, що вона повинна компенсувати міській раді витрати по відселенню з будівельного майданчика у розмірі двокімнатної квартири, у зв'язку з чим нею і було укладено спірний договір-зобов'язання № 2/69 від 06.07.2009 року про компенсацію витрат виконкому по відселенню з будівельного майданчика у відповідності з вимогами ст. ст. 11-12 ЗУ «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» від 22.12.2006 року № 525-У (з послідуючими змінами та доповненнями).

З матеріалів справи, зокрема, акту приймання-передачі земельної ділянки від 19.02.2009 року, вбачається що на момент укладення 19.02.2009 року договору оренди землі на спірній земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_1) розташована капітальна трансформаторна підстанція, залишки цегельного фундаменту капітальної будівлі та проходить лінія електропередач / а. с. 15 /, але раніше, згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 812 від 17.07.1987 року, - по АДРЕСА_1 знаходився житловий будинок, який цим рішенням визнано аварійним та таким, що грозить обваленням, у зв'язку з чим люди були відселені з виділенням іншої житлової площі на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 228 від 07.02.1989 року, а будинок знесено / а. с. 143-149 /.

Факт відсутності на земельній ділянці житлового будинку підтверджується і підписаним позивачем актом приймання-передачі земельної ділянки від 02.06.2014 року, згідно якого ОСОБА_2 передала в суборенду ТОВ «Аверус-Груп» земельну ділянку по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), і на момент передачі на земельній ділянці розташовані лише: залізобетонні опори електромережі та освітлення; земельна ділянка частково огорожена металевою огорожею; на земельній ділянці розташована одноповерхова капітальна будівля трансформаторної та розподільної підстанції; металева вбиральня; по земельній ділянці проходить лінія електромережі; на земельній ділянці існує поріст / а. с. 35 /.

Також, є безпідставними посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що укладення спірного договору-зобов'язання № 2/69 від 06.07.2009 року відбулося в порушення вимог ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності, оскільки цей Закон № 3038-УІ було прийнято 17.02.2011 року, а спірний договір укладався 06.07.2009 року і як було вище вказано він, зокрема, відповідає вимогам ст. ст. 11-12 чинного на той момент ЗУ «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» від 22.12.2006 року № 525-У (з послідуючими змінами та доповненнями).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування чи зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Груп» - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: