Ухвала

іменем україни

1 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., Леванчука А.О., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», третя особа - Слов'янська міська виконавча дирекція Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 6 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно з наказом від 31 липня 2012 року № 503-к вона була прийнята на роботу до центру поштового зв'язку № 4 у м. Горлівка Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (далі - УДППЗ «Укрпошта») оператором поштового зв'язку першого класу дільниці обробки та контролю первинної документації. На цій посаді працювала до грудня 2014 року. З 1 грудня 2014 року Донецька дирекція УДППЗ «Укрпошта» змінила юридичну адресу та перереєструвалася спочатку у м. Святогірську, а потім у м. Слов'янську. У грудні 2014 року вона виїхала з м. Горлівки та 8 грудня 2014 року зареєструвалася в Управлінні соціального захисту населення Слов'янської міської ради як особа, переміщена з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції. Вона намагалася вийти працювати на своє робоче місце вже у м. Слов'янську, за місцем реєстрації підприємства, але їй у цьому було відмовлено з посиланням на те, що вона звільнена з місця роботи. При цьому наказ про звільнення вона не отримувала, розрахунку з нею також роботодавцем проведено не було.

У зв'язку з цим позивач ОСОБА_4 просила поновити її на роботі на посаді оператора поштового зв'язку першого класу дільниці обробки та контролю первинної документації у поштовому відділенні ЦПЗ № 11 Донецької дирекції УДППЗ «Укрпошта», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу протягом 8 місяців у сумі 14 292 грн 32 коп., допомогу по тимчасовій непрацездатності у сумі 8 832 грн 32 коп. та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 6 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення її позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність та безпідставність заявлених ОСОБА_4 своїх позовних вимог щодо поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено суду факту звільнення її з посади, крім пояснень, вона не надала суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження того, що її дійсно звільнено з роботи та з яких підстав. При цьому у матеріалах справи відсутній як наказ про звільнення ОСОБА_4, так і запис у трудовій книжці про її звільнення.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 6 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук
А.В. Маляренко

Колегія суддів: