НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7849/15
№ 2/183/689/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, який має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

22 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, який має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що 25 квітня 2015 року помер її батько ОСОБА_2.

За життя, 12 серпня 2014 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідно до якого заповідав їй, ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 4.890 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (Державний акту на право власності на земельну ділянку серія ІУ-ДП № 049768 від 17.10.2002 року виданого Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області).

Позивач зазначила. що вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але, постановою нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори від 04 листопада 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку, оскільки в державному акті на право власності на землю прізвище батька помилково зазначене як ОСОБА_3.

В звязку з наведеним. в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд:

-встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що Державний акту на право власності на земельну ділянку серія ІУ-ДП № 049768 від 17.10.2002 року виданий Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на земельну ділянку розміром 4.890 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на імя ОСОБА_3, був виданий ОСОБА_2, який помер 25 квітня 2015 року;

-визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розміром 4.890 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, який помер 25 квітня 2015 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Голубівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідач, в своїй заяві просила суд розглядати справу без участі її представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особа Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25 квітня 2015 року помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Встановлено, що за життя, 12 серпня 2014 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідно до якого заповідав ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 4.890 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІУ-ДП № 049768 від 17.10.2002 року виданого Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області.

Згідно спадкової справи, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2, який помер 25 квітня 2015 року, звернулася ОСОБА_1, дружина спадкодавця ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1.

Постановою нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори від 04 листопада 2015 року ОСОБА_1В було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку, оскільки в державному акті на право власності на землю прізвище батька помилково зазначене як ОСОБА_3, що не співпадає з прізвищем спадкодавця ОСОБА_2..

У відповідності до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Враховуючи надані заявником докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, в звязку з чим, вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена помилками, допущеними при оформлення правовстановлюючого документу, судом встановлена належність майна спадкодавцю, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що Державний акту на право власності на земельну ділянку серія ІУ-ДП № 049768 від 17.10.2002 року виданий Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на земельну ділянку розміром 4.890 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на імя ОСОБА_3, був виданий ОСОБА_2, який помер 25 квітня 2015 року;

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 4,890 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, який помер 25 квітня 2015 року. (Державний акту на право власності на земельну ділянку серія ІУ-ДП № 049768 від 17.10.2002 року виданий Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області).

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький.