Справа № 500/3775/15-ц
Провадження № 2/500/953/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

при секретарі Мінєвій І.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області (далі орган опіки), про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька. У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримала та уточнили, пояснили, що у позивачки з відповідачем є спільна дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою. Дитина займається спортом, має хист до вивчення іноземних мов. Неодноразово позивачка разом з сином мала можливість виїхати за межі України тимчасово, але батько дитини відповідач не надає згоди, бо через свою роботу часто сам знаходиться за межами України. Позивачка вважає, що такими діями відповідач заважає повноцінному розвитку дитини, тому просить дозволити багаторазові тимчасові виїзди неповнолітнього сина за межі України до Молдови у супроводі матері без згоди та супроводу батька до 31 жовтня 2018 року включно з максимальним перебуванням дитини за кордоном три календарні місяці першого півріччя та три календарних місяці другого півріччя та надати позивачці дозвіл на оформлення проїзних документів чи дитячого паспорту для тимчасового виїзду за межі України неповнолітнього сина без згоди батька до 31 жовтня 2018 року включно.

Представник відповідача у судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнала повністю.

Представник третьої особи органу опіки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним.

Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою.

Згідно до ст.ст.7,150,155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст.272,313 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, зокрема є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини. Оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби в самостійному виїзді таких осіб за кордон.

Згідно п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі предявлення нотаріально посвідченої копії або оригіналу рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка має можливість виїжджати разом із сином до Молдови, але через особливості праці відповідача часте та тривале перебування за межами України,не має можливості отримати від батька згоду на це. Через це син був позбавлений можливості вже неодноразово виїхати за межи України разом із матірю, що негативно може позначитись на загальному рівні розвитку дитини.

При вищевказаних обставинах, суд, аналізуючи надані докази, керується вимогами Декларації з прав дитини, прийнятою 20 листопада 1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, та Конвенції про права дитини, прийнятою 20 листопада 1989 року Генеральною Асамблеєю ООН, та першочергову увагу приділяє найкращому забезпеченню інтересів неповнолітньої дитини згідно до ст.3 Конвенції. Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Таким чином суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову базується на законних підставах, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник відповідача діє в межах своїх повноважень, її дії не суперечать інтересам особи, яку вона представляє. Наслідки визнання позову сторонам розяснено в судовому засіданні. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,150,155 СК України, ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст.272,313 ЦК України, ст.ст.10,11,57,58,60,209,212,213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон задовольнити.

Надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Молдови у супроводі матері ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1), без згоди та супроводу батька ОСОБА_5 (ІН НОМЕР_2) до 31 жовтня 2018 року включно з максимальним перебуванням дитини за кордоном три календарні місяці першого півріччя та три календарних місяці другого півріччя.

Надати ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) дозвіл на оформлення проїзних документів чи дитячого паспорту для тимчасового виїзду за межі України неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_5 (ІН НОМЕР_2) до 31 жовтня 2018 року включно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_8