Справа № 713/314/16-ц
Провадження №2/713/177/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Козубовська-Кузик О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Багнянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третіми особами без самостійних вимог є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1, звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, де третіми особами без самостійних вимог є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 1.24 га в межах згідно з планом на території Багнянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, який не був змінений чи скасований на момент його смерті, посвідчений секретарем Багнянської сільської ради 27 листопада 2007 року та зареєстрований у реєстрі за № 182, згідно якого все своє майно, яке буде належати йому на день смерті та на яке він буде мати законне право, заповів їй.

Зазначила, що спадкоємцями за законом першої черги є їхні діти: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які на спадщину не претендують.

Вона своєчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що не були надані належним чином оформлені документи (в тому числі витяг з державного земельного кадастру) на дане майно.

Просить визнати за нею, право власності на спадкове майно за заповітом, що належало померлому ОСОБА_6, а саме: на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,24 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Багнянської сільської ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія НОМЕР_2, виданого 05 липня 2001 року на підставі рішення XII сесії XX скликання від 30.03.2001 року Багнянської сільської ради, Вижницького району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №39.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Багнянської сільської ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Багнянської сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

В судове засідання треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від третіх осіб надійшла заява про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги визнають.

Представник відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3, виданого 06.08.2013 року Багнянською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №05, копією свідоцтва про одруження, Серія НОМЕР_4, виданого 12.10.1968 року в м.Вижниця, Чернівецької області, актовий запис №33.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 1.24 га в межах згідно з планом на території Багнянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серія НОМЕР_2, виданого 05 липня 2001 року на підставі рішення XII сесії XX скликання від 30.03.2001 року Багнянської сільської ради, Вижницького району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №39.

З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_1, 1930 року побудови, вартістю 117428,00 грн.

Згідно Витягу з документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №02/131 від 06.02.2014 року вбачається, що вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_2, площею 12400 кв.м, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Багнянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, яка належить померлому ОСОБА_6 становить 10181,81 грн.

27.11.2008 року, ОСОБА_6 склав заповіт, який був посвідчений секретарем Багнянської сільської ради 27 листопада 2007 року ОСОБА_8, зареєстрований у реєстрі за № 182, згідно якого все своє майно, яке буде належати йому на день смерті та на яке він буде мати законне право, заповів позивачці - ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту.

Судом також встановлено, що крім позивачки ОСОБА_1, спадкоємцями за законом є діти померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які не подавали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та на спадкове майно не претендують, що підтверджується довідкою Багнянської сільської ради №568 від 12.11.2013 року та підтверджується матеріалами спадкової справи №359/2013 року.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, але в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених документів (в тому числі витяг з Державного земельного кадастру), що посвідчують право власності ОСОБА_6 на дане майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №62/02-31 від 30.01.2016 року.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1930 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необов'язковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Виникнення права власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язане з державною реєстрацією цього права, яка здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Книги записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на ОСОБА_6 було видано державний акт на її ім'я без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за заповітом, тобто ОСОБА_9, яка прийняла спадщину, оскільки вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як вбачається з державного акту серія ІІ-ЧВ №005349 від 19.02.2002 року, кадастровий номер земельної ділянки не зазначений.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.99 №43, яка втратила чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 3 липня 2013 року №404, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст.16, 392, 1234-1236, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ч.3, 4, ст.3, ст.ст.27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН - НОМЕР_1), право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН - НОМЕР_1), право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року а саме, на земельну ділянку площею 1,24 га, в межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Багнянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що належала померлому ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія НОМЕР_2, виданого 05 липня 2001 року на підставі рішення XII сесії XXІІІ скликання від 30.03.2001 року Багнянської сільської ради, Вижницького району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич