Справа № 303/835/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Панька В.Ф.,

суддів: Мацунича М.В., Куштана Б.П., при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний Банк « Приватбанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свою позовну заяву мотивує тим, що ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_2 27.06.2006 року уклали кредитний договір № MKA0GK00000032, згідно якого банк зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 55000,00 доларів США на термін до 22.06.2021 р, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач в свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язавнь за кредитним договором відповідач станом на 30.12.2014 року має заборгованість - 141705,81 долар США, яка складається з наступного: 64008,52 долар США - заборгованість за кредитом; 9162,44 долар США -заборгованість по процентам за користування кредитом; 1812,85 долар США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 66722,00 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, Тому просить суд першої інстанції стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ « Приватбанк» заборгованість у розмірі 141705,81 долар США, що за курсом 15.76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.12.2014 року складає 2233283,57 грн. за кредитним договором № MKA0GK00000032 від 27.06.2006 року, а також стягнути з відповідача судові витрати. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року в позові про стягнення заборгованості було відмовлено. . ПАТ КБ « Приватбанк» не погодився з зазначеним рішенням та подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2015 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача. Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинами справи, суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду. Представник апелянта апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі. Відповідач і її представник апеляційну скаргу заперечують і просять рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, сторін, які брали участь в судовому засіданні та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасування. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок боргу є суперечливим, позивач не довів свої вимоги належними і допустимими доказами, в судове засідання для дачі пояснень не з'явився, тому позовні вимоги про стягнення за кредитним договором є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна на підставі наступного. Судом першої інстанції було встановлено, що між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № MKA0GK00000032 від 27.06.2006 року згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу кошти у розмірі 55000,00 долар США, а відповідач зобов'язується дані кошти повернути згідно умов кредитного договору, також 14 жовтня 2013 року була підписана додаткова угода № 1 до кредитного договору № MKA0GK00000032 від 27.06.2006 року,( а.с.11-13). Дані обставини в суді першої інстанції не оспорювалися.

Спірні питання виникли щодо розрахунку заборгованості, відповідач звернув увагу на те, що в розрахунку заборгованості не вказані суми, що були самовільно стягнуті банком з платіжної картки відповідачки, на яку нараховувалася заробітна плата. Проте з даним доводом суд апеляційної інстанції погодитися не може. Позивачем було надано розрахунок заборгованості, який знаходиться на аркушах справи 4-7., згідно якого заборгованість відповідача станом на 30.12.2014 року складає 141705,81 долар США, яка складається з наступного: 64008,52 долар США - заборгованість за кредитом; 9162,44 долар США -заборгованість по процентам за користування кредитом; 1812,85 долар США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 66722,00 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Суд першої інстанції в своєму рішенні зазначає, що відповідач заперечуючи проти позову, вказує на те, що при поданні позовної заяви позивач не надав суду повної та достовірної інформації про погашення боргу, також не врахував самовільно стягнутих коштів із платіжної картки ОСОБА_2, на яку їй нараховувалася заробітна плата. Проте відповідач на свої доводи не надала ні як суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції підтвердження своїх доводів щодо того, що в розрахунку заборгованості відсутні врахування самовільно стягнутих коштів із платіжної картки, а також те, що при поданні позовної заяви позивач не надав суду повної та достовірної інформації про погашення боргу. В свою чергу позивач в апеляційній інстанції надав до суду випуску по рахунку НОМЕР_1 по кредитному договору № MKA0GK00000032 від 27.06.2006 року на предмет здійснених погашень (а.с.134-146)., також розрахунок заборгованості подавався до суду першої інстанції (а.с.4-7). Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 55000,00 доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення (а.с.14), а також судом апеляційної інстанції в судовому засіданні досліджувався оригінал кредитної справи в тому числі вищевказане платіжне доручення, проте відповідач свої зобов'язання перед банком належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-7), а також випискою по кредитному договору ( а.с. 134-146). В матеріалах справи міститься додаткова угода № 1 до кредитного договору № MKA0GK00000032 від 27.06.2006 року,( а.с.11-13), в суді першої інстанції відповідач не заперечувала, що вона таку підписувала, проте в апеляційній інстанції було заявлено клопотання (а.с.130) про призначення експертиз на предмет підписання такої додаткової угоди 27 січня 2016 року ухвалою апеляційного суду в задоволенні клопотання було відмовлено. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє права на захист ( ст.12 ч.1, ст.20 ч.1 ЦК України, ст.10 ч.1, ст.11 ч.2 ЦПК України); кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обов'язок доказування пред'явлених вимог лежить на позивачеві і таке не може ґрунтуватися на припущеннях( ст.10 ч.ч. 2,3, ст.11 ч.1, ст.ст. 57-60 ЦПК України). Згідно з ч.1, ч.3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Кредитний договір та умови ним встановлені жодною стороною не оспорювалися, банком було надано розрахунок заборгованості з урахуванням всіх тих платежів, які були здійсненні відповідачем, натомість відповідач свого розрахунку на заперечення розрахунку банку не надав. Таким чином зобов'язання відповідача по погашенню кредитної заборгованості є невиконаним, тому позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» до ОСОБА_2 є обґрунтованими. Суд першої інстанції належним чином не дослідив умови укладеного з відповідачем кредитного договору та розрахунку заборгованості. Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на викладене рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права слід скасувати (п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України), та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 задовольнити. Відповідно до ч.1.ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Керуючись ст.307,309 ,314, 316,317,319, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити. 2. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року скасувати. 3. Позовні вимоги задовольнити. 4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 2233283 ( два мільйона двісті тридцять три тисячi двісті вісімдесят три ) гривні 57( п'ятдесят сім) копійок за кредитним договором та судові витрати в розмірі 5481( п'ять тисяч чотириста вісімдесят одна) гривня. 5. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: