УХВАЛА

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: служба у справах дітей Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області, служба у справах дітей Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Харківської області

від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 16 листопада 2010 року їх шлюб розірвано. Зазначала, що відповідач тривалий час ухиляється від виховання дитини, не бажає спілкуватися з нею, не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, дитина перебуває на її утриманні та вихованні, оскільки відповідач ухиляється від виховання дитини, свідомого нехтує своїми обов'язками.

З урахуванням зазначеного, позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області

від 26 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Позбавлено

ОСОБА_4 батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач тривалий час ухиляється від виховання дитини, не бажає спілкуватися з нею, не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, апеляційний суд виходив із того, що після розірвання шлюбу сторін відповідач сплачував аліменти на утримання дочки, потім розрахувався за аліментами до повноліття дочки й після отримання коштів позивачко було подано заяву про повернення виконавчого листа, про що було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 травня 2013 року. Зазначав, що відповідачем надано нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд за кордон дочки на відпочинок до Туреччини з 1 червня 2013 року. Дочка тривалий час знаходиться в іншій державі, оскільки позивачка одружилася та проживає в Туреччині. При цьому апеляційний послався на те, що позивач не надала доказів про те, що батько дитини ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини, не надає допомоги на утримання своєї дитини й таких доказів не містять і матеріали справи. Відповідач має постійне офіційне місце роботи, отримує достатню заробітну плату, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Такі висновки судів є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які судом вірно застосовані, а наданим доказам суди дали належну правову оцінку (ст. 212 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області

від 16 листопада 2010 року їх шлюб розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд, правильно застосувавши ст. ст. 153, 164 СК України, пп. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки є крайнім заходом до особи, яка винною поведінкою не виконує батьківські обов'язки. Таких винних, умисних дій відповідача позивачка не довела. При цьому суд вірно, з урахуванням вимог ст. ст. 57, 212 ЦПК України, дав оцінку висновку органу опіки та піклування (ст. 19 СК України).

Під час розгляду справи судами не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків судів не спростовують, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик