Провадження № 2п/521/42/16
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.,

за секретаря - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що про розгляд справи відповідачі не повідомлялись належним чином, судових повісток вони не отримували, оскільки внаслідок технічних помилок в комплексах Банку судові повістки, якими повідомлялося про дату, час розгляду справи не були передані відповідальному співробітнику Банку для підготовки до належного представництва інтересів відповідача в суді. Відсутність відповідача в судовому засіданні не надало можливості довести свою позицію в спорі, що призвело до неповного зясування обставин та вплинуло на рішення суду, посилаючись на таке.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», ОСОБА_3 України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України, ОСОБА_3 України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України, ураховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя».

Згідно з п. 5 Постанови НБУ № 260, банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Рішенням Центрального банку Російської Федерації (ОСОБА_4) № РН-33/I від 21 квітня 2014 року, також було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя ПАТ КБ «ПриватБанк». За законодавством України чинність на окупованій території Автономної Республіки Крим нормативних актів Російської Федерації не визнається, та вони не підлягають виконанню. В той же час, наявність вказаного рішення Банку ОСОБА_4 щодо припинення діяльності на території АРК ПАТ КБ «ПриватБанк» унеможливлювало діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та міста Севастополя Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя.

Окупаційна влада ще з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк». що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: приміщень банку, банкоматів, терміналів, транспортних засобів та ті. У зв'язку з цим відповідач не мав доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи на території АРК, не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки. Були арештовані також права за зобов'язаннями банку, у тому числі і права вимоги, і борги за всіма зобов'язаннями. Крім того, відповідно до Постанов ДР Республіки Крим № 2085-6/14 від 30 квітня 2014 року, № 2474-6/14 від 03 вересня 2014 року, до майна, яке підлягає націоналізації, та обліковується як власність Республіки Крим, віднесено також майно ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на території АРК та міста Севастополя. З цих причин відповідач також не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території. У засобах масової інформації неодноразово оприлюднювалася офіційна інформація, що майно ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться на території Криму, буде реалізоване, а за рахунок цих коштів здійснюватиметься розрахунок з вкладниками відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Таким чином, Законом України встановлено, на кого саме покладається відповідальність за відшкодування шкоди у результаті окупації.

04 лютого 2014 року було прийнято ОСОБА_3 № 39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя». Метою цього Закону є забезпечення захисту інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, що зареєстровані та (чи) діють на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя станом на 16 березня 2014 року. У відповідності до ст. 4 цього Закону, Державна корпорація «Агентство з страхування вкладів» заснувало ОСОБА_1 у формі автономної некомерційної організації з метою реалізації цього ОСОБА_3 закону, передає йому майно, видає щодо ОСОБА_1 розпорядчі акти та здійснює інші повноваження, що передбачені цим ОСОБА_3 законом.

Як вказано вище, Банком ОСОБА_4 було прийнято рішення № РН-33/І від 21 квітня 2014 року про припинення з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказане було підставами для придбання автономною некомерційною організацією "Фонд захисту вкладників" (далі АНО "ФЗВ") прав (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат у порядку, встановленому статтями 7 та 9 ОСОБА_3 Закону від 2 квітня 2014 року № 39-ФЗ. Згідно з ст. 7 ОСОБА_3 Закону № 39-ФЗ Банком ОСОБА_4 направлено на адресу АНО «ФЗВ» повідомлення про виникнення підстав для придбання АНО «ФЗВ» прав (вимог) по вкладам, що розміщені в структурних підрозділах банків. Таким чином, АНО «ФЗВ» законодавством РФ було призначено, а АНО «ФЗВ» взяв на зобов'язання, здійснювати компенсаційні виплати у тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» поза волею відповідача.

У відповідності до систематичних повідомлень, що розміщував АНО «ФЗВ» на своєму офіційному сайті http://fzvklad.ru/ - АНО «ФЗВ» замінив ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями відповідача, що укладалися працівниками Філії "Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» - не лише депозитними, але і за орендними, кредитними та т.і. Так, на сайті було розміщено номер рахунку АНО «ФЗВ», на який пропонувалось здійснювати зарахування заборгованості та чергових платежів за кредитним договорами, що укладалися Кримською філією банку http://www.fzvklad.ru/news/27/. Також неодноразово АНО «ФЗВ» зазначалось, що виплата компенсацій вкладникам ПАТ КБ «ПриватБанк» буде здійснюватися за рахунок майна відповідача на території АРК.

Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 року АНО «ФЗВ» було передано в довірче управління майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим АНО «ФЗВ» користується, володіє розпоряджається всім майном ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на території АРК та міста Севастополя: нерухомістю, транспортом, банкоматами, терміналами, грошовими коштами, правами за всіма зобов'язаннями, а не лише депозитами. Вказана обставина підтверджується інформацією, розміщеною на сайті АНО «ФЗВ» http://www.fzvklad.ru/news/27/. Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 04 червня 2014 року АНО «ФЗВ» призначено управляючим майном банку за всіма зобов'язаннями (у тому числі кредитним, орендним та т.і.), а також АНО «ФЗВ» ухвалою суду уповноважено здійснювати угоди щодо майна банку. Також в ухвалі вказано, що АНО «ФЗВ» передано права виконавчих органів банку щодо майнового комплексу банку на території АРК та міста Севастополя.

Крім того, заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 16 вересня 2014 року зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Кримського регіонального управління припинити протиправні дії (бездіяльність), які проявляються у невиконанні зобов'язань, які випливають з укладених договорів банківського вкладу та договорів банківського рахунку на суму 5.85 рублів.

ПАТ КБ «ПриватБанк» наголошує на тому, що позивач не довів відсутність вимоги позивача до державних та недержавних установ Російської Федерації за аналогічними підставами та те, що його позовні вимоги не входять до складу загальної суми, визначеної заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 16 вересня 2014 року.

Оскільки викладені факти у сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує АНО «ФЗВ», за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі.

Однак, судом першої інстанції доводи та посилання відповідача на законодавство України, відповідно до якого встановлено особливий правовий режим та території Кримського півострову та визначено порядок регулювання правовідносин, до уваги не прийнято та не надано їм належної правової оцінки, що призвело до ухвалення оскаржуваного рішення.

Крім того, слід зазначити, що в обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на надану суду копію договору банківського вкладу та копію квитанції про внесення коштів, які були оглянуті судом у судовому засіданні. Однак, зазначаємо, що наданий Позивачем для огляду суду оригінал квитанції про внесення коштів є неналежної якості, а тому з вказаної квитанції не можливо достовірно встановити суму внеску. Але судом вказаний документ було покладено в обґрунтування задоволення позовних вимог. Тобто, виходячи з вищевикладеного, Позивачем не надано суду належних та допустимих, у розумінні ст. 60 ЦПК України, доказів внесення стягуваної суми на депозитний рахунок, а також не доведено наявності вказаних коштів на рахунку позивача на момент розгляду справи судом. Факт знаходження спірних коштів на рахунку позивача судом не досліджувався та не встановлювався, що є порушенням норм процесуального права.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву.

Позивач заперечував проти скасування заочного рішення, посилаючись на те, що відповідач є головним банком, всі відділення та філії діють в його інтересах, договори укладалися з ПАТ КБ «ПриватБанк» в його філії, а позивач є громадянином України і не може звертатися до установ Російської Федерації з приводу вирішення цього спору.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява має бути залишена без задоволення з таких причин.

В Малиновському районному суді м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення коштів.

Заочним рішенням суду від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню за наявності двох обставин: якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і, якщо докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачу ПАТ КБ «ПриватБанк» направлялися судові повістки про виклик його до суду, за адресою його місцезнаходження, а саме: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50.

Згідно поштових повідомлень відповідач повідомлявся про судові засідання на 03.11.2015 р. (а. с. 28), на 08.12.2015 р. (а. с. 32), в судові засідання не прибув, заяв, заперечень, клопотань до суд не подавав. 08 грудня 2015 року по справі було ухвалено судове рішення.

Посилання представника відповідача на той факт, що судом не враховані норми чинного законодавства, а тому відповідач не згоден із зазначеним заочним судовим рішенням, вважає, що висновки суду по справі зроблені без його присутності, не відповідають фактичним обставинам справи і порушуючи тим самим його права та інтереси, то ці обставини мають бути по суті оцінені судом апеляційної інстанції, а не судом, який ухвалив рішення по справі.

Щодо копій депозитних договорів, то відповідно до листів ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу позивача щодо його звернень на повернення депозитних вкладів від 02.10.2014 р. та від 13.02.2015 р. (а. с. 16, 18) відповідач визнавав наявність цих депозитів і обіцяв вирішити це питання.

Таким чином, до заяви сторона відповідача не надала жодних доказів, які б на його думку при їх належній оцінці в сукупності з іншими доказами, які є у справі, вказували б на те, що при повторному розгляді справи рішення суду буде іншим.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для скасування заочного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст. 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення коштів - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали суду.

СУДДЯ: Гуревський В.К.