Ухвала

іменем україни

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Парінової І.К., Маляренка А.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про витребування у ОСОБА_6 автомобіля «Audi А-4», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шляхом його вилучення та повернення їй.

Позивач посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2011 року, ухваленим у справі № 2-1629/2011 за її позовом до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до неї про визнання частини майна придбаного під час шлюбу особистою власністю та поділ спільного майна подружжя, у порядку поділу майна подружжя, виділено їй автомобіль «Audi А-4», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на ОСОБА_6, та визнано за нею право власності на нього з припиненням права власності на цей автомобіль відповідача. Однак відповідач відмовляється повернути їй вказаний автомобіль.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року, позов ОСОБА_5 задоволено. Витребувано у ОСОБА_6 автомобіль «Ауді-4А», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шляхом його вилучення та передачі ОСОБА_5 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи місцевим судом було встановлено, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2011 року, ухваленим у справі № 2-1629/2011 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання частини майна придбаного під час шлюбу особистою власністю та поділ спільного майна подружжя, крім іншого, у порядку поділу майна подружжя, виділено ОСОБА_5 автомобіль «Audi А-4», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на ОСОБА_6, та визнано за нею право власності на нього з припиненням права власності на цей автомобіль відповідача.

Встановивши ці обставини у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_5, виходячи із того, що автомобіль, право власності на який визнано за позивачем, у володіння та користування останньої не передано, а тому наявні підстави для витребування автомобіля у відповідача.

Апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, однак разом із цим встановив, що з даних реєстраційної картки транспортного засобу вбачається, що 26 листопада 2014 року автомобіль «AudiА-4», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, було знято з обліку для реалізації, на час вчинення такої операції власником значився ОСОБА_6 Однак 12 лютого 2015 року мала місце вторинна реєстрація цього транспортного засобу із зазначенням власника ОСОБА_8, зняття з реєстраційного обліку цим власником для реалізації та 25 лютого 2015 року - реєстрація транспортного засобу на нового власника ОСОБА_9

Встановивши зазначені обставини у справі та те, що відбулося відчуження спірного автомобіля на час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін, при цьому залишив поза увагою вимоги ст. 388 ЦК України про те, що майно може бути витребувано лише у особи, яка ним володіє.

За таких обставин ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, тому вона підлягає скасуванню. Разом із цим з зазначених підстав не може залишитися в силі і рішення суду першої інстанції. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи суду слід встановити хто є належним власником спірного автомобіля та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33 ЦПК України вирішити питання щодо залучення його до участі у справі в якості відповідача.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.О. Дьоміна Судді: М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук І.К. Парінова А.В. Маляренко