Справа № 530/432/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

15.06.2016 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді - Демянченка С.М. при секретарі Тараненко Т.І. розглянувши в судовому засіданні в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю.

З позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 30.01.2001 року. За час перебування в шлюбі вони придбали автомобіль марки Volkswagen Tsguan, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований 26.11.2010 року за ОСОБА_2 Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26.06.2013 року у цивільній справі про поділ спільного майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності за кожним по ? частині автомобіля марки Volkswagen Tsguan, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 151500 грн. З часу припинення 08.04.2012 року подружніх відносин, спільного ведення господарства ОСОБА_3 одноособово користується вищезазначеним автомобілем. Позивач неодноразово зверталася до ОСОБА_2 про визначення порядку спільного користування автомобілем, але відповіді від останнього не отримала. В звязку з вище викладеним позивач звернулася до суду і просила суд ухвалити рішення, яким встановити почерговий порядок користування автомобілем Volkswagen Tsguan, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, протягом одного місяця кожен, передаючи його одне одному в технічно справному стані в останній день місяця та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, послався на пояснення, які приєднано до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася 18.12.1954 року в м. Магадан (а.с.4-5). ОСОБА_2 народився 02.06.1948 року в місті Зіньків Полтавської області ( а.с.6). Рішенням Ленінського районного суду м. Полтава від 26.06.2013 року в порядку розподілу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину автомобіля марки Volkswagen Tsguan, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 151500 грн., рішення набрало законної сили 08.07.2013 року ( а.с.7-8).

Відповідно до ч.1. 2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом № 3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 р. у справі ОСОБА_5 Девелопментс ЛТД проти Ірландії та у справі від 20.11.1995 року "Прессе Компанія Навієра СА" проти Бельгії", зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушено.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не досягли домовленості про порядок користування майном,яке належить їм на праві спільної часткової власності,а саме автомобіль марки Volkswagen Tsguan, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, а відповідно до ч.1, 3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.319, 358 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю - задовольнити.

Встановити порядок користування автомобілем марки Volkswagen Tsguan, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 володіють та користуються автомобілем марки Volkswagen Tsguan, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 почергово протягом одного місяця кожен, передаючи його одне одному в технічно справному стані в останній день місяця.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 826 ( вісімсот двадцять шість) грн. 80 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст виготовлено: 15.06.2016 року.

Суддя -