Провадження № 2/200/1364/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 квітня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

У складі, головуючого - судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

08.10.2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яким просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь майнову шкоду у розмірі 41 018,15 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. та судові витрати по справі в розмірі 974,40 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 липня 2015 р. приблизно о 18:15 год. водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Опель, д/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Розїзній з боку вул. Романівської в напрямку вул. Рощінської в м. Дніпропетровську, де в районі будинку № 54, допустив наїзд на стоячий попереду транспортний засіб Фольксваген Т5, д/н НОМЕР_2, під керуванням позивача, спричинивши тим самим механічні пошкодження зазначеному транспортному засобу та матеріальний збиток на суму 90 018,15 грн. ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні ДТП, відповідно до постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності. При цьому цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована страхувальником ОСОБА_3 у страховика ПрАТ УСК "Княжа". Таким чином позивач вважає, що на момент ДТП ОСОБА_2 працював водієм у ОСОБА_3 Отже у відповідачів виникає солідарна відповідальність. Оскільки страховою компанією виплачено 49 000,00 грн., решту завданого збитку мають відшкодувати саме відповідачі. Також посилається на те, що внаслідок ДТП йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 30 000 грн.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, просив позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Також вказав, що ОСОБА_1 є належним позивачем, так як автомобіль знаходиться в оперативному та господарському віданні. Окрім цього на нього розповсюджується право вимоги з урахуванням статей 386, 395, 396 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху він мав водійське посвідчення та реєстраційний документ на автомобіль.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, але в судове засідання не зявлялись про причини своєї неявки не повідомили, у зв'язку з чим судом ухвалено заочний розгляд справи в порядку ст.224 ЦПК України.

У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 4 Постанови Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01.03.2013 року передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судом встановлено, що відповідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2015 р. по справі № 201/12212/15-а, яка набрала законної сими, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Згідно постанови суду 03 липня 2015 р. приблизно о 18:15 год. водій ОСОБА_2 рухаючись на транспортному засобі Опель, д/н НОМЕР_1 по вул. Розїзній з боку вул. Романівської в напрямку вул. Рощінської в м. Дніпропетровську де в районі будинку № 54 допустив наїзд на стоячий попереду транспортний засіб Фольксваген Т5, д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1

Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Таким чином, оскільки позивач мав посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль, він має право вимоги щодо відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП.

Згідно звіту № 10071501-1 від 20.07.2015 р. матеріальний збиток завданий власникові автомобіля Фольксваген Т5, номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає - 90 018,15 грн. Враховуючи принцип змагальності, відповідних клопотань з боку відповідачів про проведення експертизи щодо визначення розміру шкоди не надходило. Належних та допустимих доказів в спростування визначеного розміру завданої шкоди відповідачами не надано.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована страхувальником ОСОБА_3 у страховика ПрАТ УСК "Княжа", що підтверджується Полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/ 4399520.

Згідно п. 4 полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50 000,00 грн.

Положеннями договору страхування була передбачена безумовна франшиза, розмір якої складав 1 000,00 грн.

Страхувальником ПрАТ УСК Княжа 11.09.2015 р. було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. таким чином різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром матеріальної шкоди становить 40 018 грн. 15 коп. та франшизу в розмірі 1000 грн., що і слід стягнути з ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивачу завдана моральна шкода внаслідок незаконних дій відповідача ОСОБА_2, внаслідок яких був пошкоджений автомобіль, яким керував позивач в момент ДТП. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України, суд приймає до уваги глибину фізичних страждань потерпілого, майно якого було пошкоджено, зміни в звичайному способі життя позивача, який не мав можливості користуватися автомобілем та був вимушений витрачати свій час та гроші на ремонт та експертні дослідження свого автомобіля, з урахуванням розумності та справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди дорівнює 5 000 грн. 00 коп.

Розглядаючи вимоги позивача до відповідача ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що у вимогах до даного відповідача слід відмовити, оскільки матеріалами справи не підтверджено знаходження ОСОБА_2 в трудових відносинах з ОСОБА_3, щоб надавало право на стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно ст. 88 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 79, 80, 84, 88, 107, 110, 113, 118, 119 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_4 майнову шкоду у розмірі 40 018,15 грн., суму франшизи у розмірі 1 000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., а всього 46505 грн. 35 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позивачем рішення може бути оскаржене на протязі десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, шляхом подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.