Справа № 559/3035/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в особі головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Федчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Рівненської міжрегіональної товарно-майнової біржі «Прайс» про визнання права власності та визнання біржової угоди купівлі-продажу нерухомості дійсною,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 15 лютого 2002 року на Рівненській міжрегіональній універсальній товарно-майновій біржі «Прайс» між нею та ОСОБА_2 було укладено біржову угоду купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якої ОСОБА_2 продав їй житловий будинок № 6/9 разом з надвірними будівлями по вул.В.Івасюка в м.Дубно Рівненської області, що розташований на земельній ділянці площею 598,0 кв.м. Житловий будинок разом з надвірними будівлями вона придбала у ОСОБА_2 за 10000 гривень. Вся сума нею як покупцем, в повному обсязі передана йому, як продавцю даної нерухомості. 15 лютого 2002 року ця угода була зареєстрована на Рівненській міжрегіональній універсальній товарно-майновій біржі «Прайс» за реєстраційним номером 032/031н-02. В послідуючому, 18 лютого 2002 року у відповідності до вимог ст.217 ЦК України та інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об»єкт нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб, вищевказана нерухомість була зареєстрована Дубенським державно-комунальним малим підприємством «Архітектор» за нею на праві приватної власності, про що було зроблено відповідний запис в реєстрову книгу за № 34 за реєстровим № 17-7418. Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» № НОМЕР_1 від 10.12.1991 угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до п.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Факт повного виконання угоди з боку позивачки, а саме проведення розрахунку за придбану нерухомість підтверджує підпис відповідача на вказаній угоді, який ним був зроблений власноручно. Про те, що з її боку, як покупця, було повністю дотримано норм діючого законодавства вказує той факт, що після укладення угоди та її посвідчення на Рівненській міжрегіональній універсальній товарно-майновій біржі «Прайс» вона запропонувала відповідачу посвідчити її у нотаріальній конторі, але він їй відмовив, посилаючись на те, що у нього немає часу і що це є додаткові витрати, які він нести не має бажання, оскільки укладена угода його повністю влаштовує. В даний час вона не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд, оскільки вона зареєстрована на біржі, не може прирівнюватися до нотаріально посвідченої та не може бути прийнята, як правовстановлюючий документ, що і змусило її звернутися до суду. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 6/9 з надвірними будівлями по вулиці В.Івасюка в м.Дубно Рівненської області, розташований на земельній ділянці площею 598,0 кв.м. та визнати дійсною біржову угоду купівлі-продажу нерухомості, зареєстровану на Рівненській міжрегіональній універсальній товарно-майновій біржі «Прайс» 15 лютого 2002 року за реєстраційним номером 032/031н-02.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю із зазначених підстав. Пояснила, що детально вже не пам»тає чому саме не посвідчили нотаріальну угоду тоді, так як пройшло багато часу. На даний час виникло така необхідність, оскільки вона часто хворіє і хоче написати заповіт на дочку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився. Згідно протоколу допиту Вінницького міського суду Вінницької області позовні вимоги визнає частково. Згідний з тим, що продав фактично будинок позивачці, не згідний із тим, що нотаріальне оформлення не відбулося через його відмову. Не бажає з»являтися в судове засідання, згідний на розгляд справ за його відсутності.

Представник відповідача РМУТМБ «Прайс» в судове засідання не з»явився. Подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у відсутності їх представника. Не заперечують проти задоволення позову, оскільки на час вчинення біржової угоди купівлі-продажу нерухомості (15.02.2002 року) чинне на той час законодавство, і Закон України «Про товарну біржу», не забороняли вчиняти такі угоди на товарних біржах, а реєстраційні органи (БТІ) приймали їх до провадження.

Вислухавши позивачку, перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Матеріали справи свідчать про те, що 15 лютого 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була укладена біржова угода купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку № 6/9 разом з надвірними будівлями по вул.В.Івасюка в м.Дубно, що розташований на земельній ділянці площею 598,0 кв. м. (а.с9).

Технічний паспорт на житловий будинок 6/9 по вул.В.Івасюка в м.Дубно виготовлений на ім»я ОСОБА_1. (а.с.6-8).

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.ст.10,11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР1963 року.

Відповідно до ст.ст.1,2,15 Закону України «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991 року товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних із ним торгівельних операцій.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що в договорі купівлі-продажу, укладеному 18 лютого 2002 року на товарній біржі, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, виконали ці умови, і у сторін за договором заперечень щодо переходу права власності до позивача не виникло.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов'язки.

Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Відповідно до ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. (ст.47 ЦК УРСР).

Відповідно до ст.58 ч.1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.58 ч.1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідачем ОСОБА_2 спростована та обставина, що він відмовлявся оформити договір у порядок передбачений законом. Відмова мала місце саме зі сторони позивачки.

Інших доказів, на підтвердження того, що інша сторона ухилялась від нотаріального оформлення угоди позивач не надала.

Таким чином, суд приходить до висновку, що має місце не ухилення однієї сторони від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, а небажання позивачки надати правочину належну форму на час придбання нерухомого майна. За таких обставин, позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.3,6,10,11,57,58,60,88,212,215 ЦПК України, ст.ст.47,48,227 ЦК УРСР, ст.58 Конституції України, Закону України «Про товарну біржу», суд,-

РІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Рівненської міжрегіональної товарно-майнової біржі «Прайс» про визнання права власності та визнання біржової угоди купівлі-продажу нерухомості дійсною за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: