Справа № 175/159/16-ц
Провадження № 4-с/175/8/16
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Рись Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: заступник начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, начальник ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4, на неправомірні рішення та дії начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції та на постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 75/10/1/2015 від 05.01.2016 року, -

в с т а н о в и в :

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні рішення та дії начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції та на постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 75/10/1/2015 від 05.01.2016 року, в якій просив визнати неправомірним рішення начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №44936256 про задоволення заяви ОСОБА_4 (боржник) від 15 січня 2015 року, зареєстрованої 15.01.2015 за вх. №200; визнати неправомірними рішення та дії начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №44936256 щодо направлення до Державної прикордонної служби України листа від 17.01.2015 року за вих. №613/8 із проханням скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_4 (боржник) у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2013 року по справі №203/3466/2013-ц, та направлення до Державної прикордонної служби України завідомо неправомірної постанови державного виконавця ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 15.11.2014 року про закінчення виконавчого провадження №44936256 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2012 року по справі №2-6522/2011; визнати неправомірною постанову заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 №75/10/1/2015 від 05.01.2016 року; його, ОСОБА_1 скаргу від 18 грудня 2015 року у виконавчому провадженні №44936256 задовольнити.

ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в скарзі.

Представник зацікавленої особи заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальник управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_7 заявлені вимоги в скарзі не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Зацікавлена особа начальник ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_3 заявлені вимоги в скарзі не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Представник ВДВС Дніпропетровського РУЮ за довіреністю ОСОБА_8 заявлені вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні скарги.

ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася.

Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають права оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду.

Судом вставлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року по справі № 2-6522/2011, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2012 року, позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця Петрової О.О. про захист прав споживача задоволено частково, зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору № ДК 05/12-10 від 02 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів. Таким чином, суд зобов'язав фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 повторно вчинити дві дії: виготовити та змонтувати металопластикові вироби.

На виконання вищевказаного рішення суду, 08 жовтня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області виданий виконавчий лист № 2-6522/2011 (а.с.13), на підставі якого 26 листопада 2012 року постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_9 відкрито виконавче провадження №35337430 із примусового виконання рішення Дніпропетровського райсуду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року по справі №2-6522/2011.

03 червня 2013 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №203/3466/2013-ц (із змінами та доповненнями внесеними ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року по справі №203/3466/2013-ц), тимчасово обмежено Петрову 0.0. у праві виїзду за межі України до виконання нею рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року, ухваленого у цивільній справі №2-6522/2011. Вищевказані ухвали суду були направлені до Державної прикордонної служби України для виконання. Так, починаючи з 26 листопада 2012 року по 18 вересня 2014 року, виконавче провадження №35337430 із примусового виконання вищевказаного рішення суду від 17 липня 2012 року по справі №2-6522/2011 перебувало на виконанні в Кіровському ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції. Однак, 18 вересня 2014 року постановою головного державного виконавця Кіровського ВДВС ОСОБА_10, затвердженою начальником Кіровського ВДВС ОСОБА_11, виконавче провадження №35337430 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року по справі №2-6522/2011 було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист №2-6522/2011 за вих. №19120/06/6 від 18 вересня 2014 року направлений до ВДВС Дніпропетровського РУЮ для подальшого виконання за територіальністю.

02 жовтня 2014 року на підставі виконавчого листа №2-6522/2011, який надійшов із Кіровського ВДВС Дніпропетровського РУЮ, постановою державного виконавця ВДВС Дніпропетровського РУЮ ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження №44936256 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року по справі №2-6522/2011 (а.с.14). 05 листопада 2014 року державний виконавець Біляковський О.М. прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження №44936256 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», яку 16 листопада 2014 року ОСОБА_1 оскаржив до начальника ВДВС ОСОБА_3 28 листопада 2014 року постановою начальника ВДВС ОСОБА_3 у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 16 листопада 2014 року було відмовлено. Не погодившись з вищевказаними постановами, ОСОБА_1 оскаржив їх до начальника управління ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 За результатами розгляду скарги ОСОБА_1, 12 січня 2015 року начальник управління ДВС ОСОБА_6 прийняв постанову №114/10/1/2014, відповідно до якої скаргу ОСОБА_1 від 20 грудня 2014 року задовольнив, постанову начальника ВДВС ОСОБА_3 від 28 листопада 2014 року скасував, дії державного виконавця ВДВС ОСОБА_5 щодо закінчення виконавчого провадження №44936256 визнав такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зобов'язано начальника ВДВС ОСОБА_3 привести виконавче провадження №44936256 у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та доповісти про виконання даної постанови до 25 січня 2015 року.

Встановлено, що 29 грудня 2014 року через ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 перерахувала на рахунок ВДВС Дніпропетровського РУЮ 2380,00 грн. у якості оплати штрафів та виконавчого збору, і того ж дня начальником ВДВС ОСОБА_3 було видано ОСОБА_4 довідку про те, що станом на 29 грудня 2014 року у ВДВС Дніпропетровського РУЮ виконавчих проваджень щодо неї, ОСОБА_4 не перебуває.

17 січня 2015 року за вих. №613/8 начальник ВДВС ОСОБА_3, на підставі заяви ОСОБА_4 за вх. 200 від 15 січня 2015 року, направив до Державної прикордонної служби України лист про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2013 року по справі №203/3466/2013-ц, долучивши до вказаного листа копію постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_5 від 05 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження №44936256.

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 23 січня 2015 року за вих. №0.64-854/0/18-15 адресованого ВДВС Дніпропетровського РУЮ, 22 січня 2015 року на підставі листа начальника ВДВС ОСОБА_3 від 17 січня 2015 року за вих. №613/8 Державна прикордонна служба України з бази даних «Відомості про осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України» вилучила відомості про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, яке було застосоване до ОСОБА_4 ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2013 року, та повідомлено, що 01 лютого 2015 року ОСОБА_4 виїхала за межі України і по теперішній час в Україну не повернулася.

23 січня 2015 року начальник ВДВС ОСОБА_3, на виконання постанови начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 №114/10/1/2014 від 12 січня 2015 року, скасував, як неправомірну, постанову державного виконавця Біляковського О.М. від 05 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження №44936256. і в цей же день, постановою державного виконавця Біляковського О.М. виконавче провадження №44936256 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року було відновлено. А після того, як Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області повернув оригінал виконавчого листа №2-6522/2011 до ВДВС Дніпропетровського РУЮ, 27 березня 2015 року за вих. №5321/1 начальник ВДВС ОСОБА_3 направив його для подальшого примусового виконання до Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції.

У подальшому, ухвалою Кіровського райсуду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року Петрова 0.0. була оголошена в розшук, на підставі чого 03 серпня 2015 року постановою заступника начальника Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_12 виконавче провадження №35337430 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року зупинене на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з розшуком ОСОБА_4 0.0., яка після 01 лютого 2015 року на територію України не в'їжджала, місце її перебування - невідоме.

Таким чином, у результаті вищезазначених неправомірних рішень та дій начальника ВДВС ОСОБА_3, вчинених у виконавчому провадженні №44936256, Петрова 0.0. всупереч ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2013 року безперешкодно виїхала за межі України, і тим самим, отримала реальну можливість ухилитися від виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2012 року.

Окрім цього встановлено, що 18 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 зі скаргою на неправомірні рішення та дії начальника ВДВС Дніпропетровського РУЮ ОСОБА_3, який 05 січня 2016 року залишив вищевказану скаргу ОСОБА_1 без задоволення, обґрунтовуючи тим, що на час проведення даної перевірки лист начальника ВДВС Дніпропетровського РУЮ ОСОБА_3 від 17 січня 2015 року направлений на адресу Державної прикордонної служби України про скасування тимчасового обмеження виїзду за кордон ОСОБА_4 вже не є чинним.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» начальник ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_3 є державним виконавцем, представником влади, і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», начальник ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_3, як працівник органу державної виконавчої служби, зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Відмовивши в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 18 грудня 2015 року начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 не міг не знати і не розуміти, що для задоволення заяви ОСОБА_4 0.0. від 15 січня 2015 року у начальника ВДВС ОСОБА_3 не було жодних законних правових підстав, оскільки з 14 січня 2015 року достеменно було відомо, що виконавче провадження №44936256 закінчене 05 листопада 2014 року неправомірно, що постанова державного виконавця Біляковського О.М. від 05 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження №44936256 підлягає скасуванню, що постанова від 28 листопада 2014 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 16 листопада 2014 року на постанову державного виконавця Біляковського О.М. від 05 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження №44936256 скасована, як неправомірна, постановою начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 №114/10/1/2014 від 12 січня 2015 року.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 384 ЦПК України). Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України).

Згідно ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6: за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскаржувана постанова начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 №75/10/1/2015 від 05 січня 2016 року була отримана ОСОБА_1 06 січня 2016 року, що підтверджено матеріалами справи та не заперечувалося сторонами у справі. Тому, десятиденний строк, установлений ст. 385 ЦПК України, на оскарження вищезазначеної постанови розпочався скаржником не пропущено.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З урахуванням вищезазначеного, на підставі ст. 82, 83 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-385 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні рішення та дії начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції та на постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 75/10/1/2015 від 05.01.2016 року задовольнити.

Визнати неправомірним рішення начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №44936256 про задоволення заяви ОСОБА_4 (боржник) від 15 січня 2015 року, зареєстрованої 15.01.2015 за вх. №200.

Визнати неправомірними рішення та дії начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №44936256 щодо направлення до Державної прикордонної служби України листа від 17.01.2015 року за вих. №613/8 із проханням скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_4 (боржник) у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2013 року по справі №203/3466/2013-ц, та направлення до Державної прикордонної служби України завідомо неправомірної постанови державного виконавця ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 15.11.2014 року про закінчення виконавчого провадження №44936256 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2012 року по справі №2-6522/2011.

Визнати неправомірною постанову заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 №75/10/1/2015 від 05.01.2016 року.

Скаргу ОСОБА_1 від 18.12.2015 року у виконавчому провадженні №44936256 задовольнити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Озерянська Ж.М.