Справа № 417/2004/16-ц
Провадження № 2/417/165/16
РІШЕННЯ

Іменем україни

"06" травня 2016 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Шкирі В. М.

за участі секретаря Позднякової С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

17.02.2016 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом. Просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам на період відповідний загальному терміну позовної давності, з 16.01.2011 по 16.01.2016 у розмірі 55 293,49 гривень за кредитним договором №DNH4КР20440426 від 18.10.2005 та судові витрати в розмірі 1378,00 гривень.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №DNH4КР20440426 від 18.10.2005 банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 15 148,90 грн. на строк з 18.10.2005 по 16.10.2007 включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Договорі строки. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі, встановленому договором.

Натомість відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором у звязку з чим станом на 16.01.2016 виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 15 148,90 грн., та за період з 16.01.2011 по 16.01.2016 заборгованість по відсоткам складає у розмірі 55 293,49 гривень.

В зв'язку з тим, що отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, крім того Договір не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, вважає відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту. Також позовна давність за вимогами пов'язаними зі стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам повинна обчислюватись за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання, не зявився, надав заперечення, в якій прохав застосувати строк позовної давності, пропущений позивачем без поважних причин, в зв'язку з чим відмовити в задоволенні позову та справу розглянути без його участі.

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до довідки, є юридичною особою, має банківську ліцензію на право надання банківських послуг, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки. (а.с. 16-19).

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк», на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК. (а.с.19).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Правилами та Умовами наданняспоживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає, складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. (а.с.7).

Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

18.10.2005 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №DNH4KP20440426, відповідно до якого ОСОБА_1 надав відповідачу кредит у розмірі 15 148,90 грн. на строк по 16.10.2007. Позичальник повинен повернути кредит, сплатити проценти, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки та інші платежі згідно кредитного договору.

Згідно з п.2 Умов, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6% на місяць розрахованих від суми залишкунепогашеної заборгованості.

Таким чином між сторонами склалися зобовязальні цивільно - правові правовідносини у сфері кредитування.

Для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобовязання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України.

При цьому законодавством України встановлено строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що передбачено ст.256 ЦК України.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з п.5.5 Договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Згідно кредитного Договору, позивач отримав кредит 18.10.2005 терміном на 24 місяці, тобто з 18 жовтня 2005 року по 16 жовтня 2007 року.

Згідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином судом встановлено, що перебіг позовної давності для позивача почався із 16 жовтня 2007 року - дня коли відповідач порушив своє зобов'язання по кредитному договору№DNH4KP20440426 від 18.10.2005 та сплив 16 жовтня 2012 року. Крім того позивач достоменно знав про невиконання умов договору відповідачем, який з моменту оформлення кредитного договору не здійснив жодної проплати по заборгованості за кредит по даному договору.

Позовна ж заява подана до суду 17.02.2016, тобто після спливу пятирічного терміну. При цьому позивач не звертався до суду з вимогою про поновлення пропущеного строку та не надав жодних доказів які б підтверджували поважність пропущення цього строку.

Згідно п.7 ч.11ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів" у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Крім того п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин ", розяснено що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Крім того в суду відсутні докази того, що позивач звертався до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми основного боргу.

У судовому засіданні відповідач просив застосувати строк позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позову у звязку з пропущенням строку позовної давності.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача не підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,60,88,212-215,218,223,233 ЦПК України, ст. ст. 256, 257,261, 526, 527, 530 549,610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Марківський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марківського районного суду В. М. Шкиря