Справа № 686/382/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання - Дякович О.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

В січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в обґрунтування якого вказав, що відповідач 24.01.2013 позичив у нього в борг грошові кошти у розмірі 105000 США, про що написав власноручно розпису. Взятих на себе зобовязань по поверненню коштів відповідач не виконав, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 2469600грн. в рахунок погашення боргу за договором позики, а також стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав в судовому засіданні пояснення в яких вказав, що в січні 2013 перебуваючи в м. Мінськ (ОСОБА_5 Белорусь) погодився на пропозицію позивача ОСОБА_4 щодо перерахування коштів на рахунок його підприємства, для чого написав ОСОБА_4 розписку про отримання від нього коштів в розмірі 105000доларів США в борг, в цей же день відповідач відкрив рахунок на своє імя в ЗАТ «Мінський транзитний банк» та надав довіреність на імя позивача на управління вказаним рахунком. ОСОБА_4 поклав гроші на рахунок та перерахував на рахунок товариства, фактично кошти в борг відповідач не отримав, у звязку з чим в квітні 2016 року звернувся до суду Центрального району м. Мінська про визнання договору позики неукладеним, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала пояснення в яких вказала, що позивачем кошти відповідачу не передавались, а позивач сам розпорядився вказаними коштами на власний розсуд, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

24.01.2013 громадянин ОСОБА_5 Белорусь ОСОБА_4 та громадянин України ОСОБА_2 в м. Мінськ уклали договір позики грошових коштів, на підтвердження якого ОСОБА_2 надав ОСОБА_4 власноручно написану розписку проте, що взяв в борг у нього 105000 доларів США. В зобовязання по поверненню цієї суми ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 довіреність на управління своїм рахунком в МТбанке.

Відповідно до ч. 1 ст. 410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ у спорах, в яких беруть участь іноземці, а також у спорах, в яких хоча б одна із сторін, які беруть участь у спорі, проживає за кордоном, визначається законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики на підставі ст.ст. 1046-1050 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок.

Отже, виходячи з наведених норм закону розписка, в якій зазначено сторони, сума переданих в борг грошей, особисті підписи є доказом укладення між позивачем і відповідачем договору позики, тому вимога позивача про повернення таких коштів є обґрунтованою.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Крім цього, належних, достатніх та безспірних доказів згідно ст. ст. 57-59, 212 ЦПК України неотримання грошових коштів за розпискою відповідач не надав, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривні. Якщо у зобовязанні буде визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сумі, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 належить стягнути борг за договором позики в сумі 2469600грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6090,00грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-216, 410, 414 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 533, 536, 610, 611, 612, 614, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 2469600грн. (два мільйона чотириста шістдесят девять тисяч шістсот гривень 00 коп.) та 6090,00грн. (шість тисяч девяносто гривень 00 коп.) судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: