У х в а л а

іменем україни

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлова Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування в особі директора Блик Зінаїди Олександрівни, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконним звільнення з роботи, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, стягнення відшкодування за невикористану відпустку, неправомірно відрахованої заробітної плати, оплати листа непрацездатності, премії, надбавки за складність та напруженість на роботі та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування в особі директора Блик Зінаїди Олександрівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування в особі директора Блик З.О., Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконним звільнення з роботи, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, стягнення відшкодування за невикористану відпустку, неправомірно відрахованої заробітної плати, оплати листа непрацездатності, премії, надбавки за складність та напруженість на роботі та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що вона працювала на посаді заступника директора з правових та кадрових питань Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування з 02 січня 2013 року, наказом від 20 лютого 2015 року № 3-к була звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників. Вважала, що її звільнення здійснено з порушенням вимог закону та є упередженим, накази від 18 грудня 2015 року № 130 щодо скорочення чисельності та штату працівників та від 20 лютого 2015 року № 3-к про припинення трудового договору є незаконними та підлягають скасуванню. Вказувала, що в Києво-Святошинському територіальному центрі соціального обслуговування будь-яких виробничих процесів, впровадження яких зумовлює зменшення кількості працівників певних категорій, не було, не відбулось реорганізації або перепрофілювання тощо; їй не було запропоновано вакантні посади; видання наказів є виключно власною ініціативою та помстою директора центру за її правову позицію щодо постійного зловживання директором службовим становищем; внаслідок неправомірних дій відповідача вона втратила дитину. Просила визнати незаконним та скасувати наказ Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування від 18 грудня 2014 року № 130 щодо скорочення чисельності та штату працівників; від 20 лютого 2015 року № 3-к про припинення трудового договору; поновити її на посаді заступника директора з правових та кадрових питань; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4 767 грн 28 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 851 грн 30 коп., відшкодування днів невикористаної відпустки в сумі 510 грн 78 коп., неправомірно відрахованої заробітної плати в сумі 1 076 грн 20 коп., оплату листка непрацездатності в сумі 510 грн 78 коп., премію в сумі 16 614 грн, надбавку за складність та напруженість в сумі 11 757 грн 60 коп., моральну шкоду в сумі 100 000 грн, а всього 136 087 грн 94 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_2задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування від 20 лютого 2015 року № 3-к «Про припинення трудового договору».

Поновлено ОСОБА_2 на роботі Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування на посаді заступника директора з правових підстав та кадрових питань.

Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 лютого 2015 року по 11 серпня 2015 року в розмірі 10 891 грн 53 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Києво-Святошинський територіальний центр соціального обслуговування в особі директора Блик З.О. порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на підставі наказу (розпорядження) від 02 січня 2013 року № 4-к ОСОБА_2 прийнята на роботу до Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування на посаду заступника директора з правових та кадрових питань.

17 листопада 2014 року Києво-Святошинським територіальним центром соціального обслуговування направлено лист № 298 на адресу голови Первинної профспілкової організації (далі - ППО) Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування про погодження скорочення посад апарату управління, в тому числі заступника директора з правових та кадрових питань.

18 листопада 2014 року на засіданні профспілкового комітету погоджено скорочення посади заступника директора з правових та кадрових питань.

Згідно із листом Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 10 грудня 2014 року № 07-28/4450 у відповідь на лист від 06 листопада 2014 року № 289 районна державна адміністрація не заперечує проти виведення з 01 січня 2015 року зі штатного розпису Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування працівників наступних посад: заступник директора з правових та кадрових питань, юрисконсульт, заступник завідувача відділення соціальної допомоги вдома та інспектора з охорони праці.

Наказом Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування від 18 грудня 2014 року № 130 доручено внести зміни до штатного розпису шляхом виведення з нього 20 лютого 2015 року наступних посад: заступника директора з правових та кадрових питань, заступника завідувача відділення соціальної допомоги вдома, юрисконсульта, інспектора з охорони праці. Доручено підготувати в термін до 19 грудня 2014 року проект попередження працівників про їх наступне вивільнення з 20 лютого 2015 року в зв'язку із скороченням вищевказаних посад, з урахуванням можливості подальшого їх працевлаштування на інших вакантних посадах (в разі наявності їх в штатному розписі) на момент попередження і вивільнення працівників, які надати працівникам під їх підпис, у тому числі ОСОБА_2

19 грудня 2014 року Києво-Святошинським територіальним центром соціального обслуговування складено повідомлення № 327 про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням чисельності працівників на ім'я ОСОБА_2, яке не містить її підпису.

31 грудня 2014 року профспілковим комітетом Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування направлено повідомлення на адресу директора центру Блик З.О. про надання згоди на розірвання трудових договорів, у тому числі з ОСОБА_2

23 січня 2015 року ОСОБА_2 подала заяву на ім'я голови ППО Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування про виключення її з членів первинної профспілкової організації і припинення відрахування профвнесків з її заробітної плати з 23 січня 2015 року.

27 січня 2015 року профспілковий комітет Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування направив повідомлення ОСОБА_2 про те, що профспілковий комітет на своєму засіданні 27 січня 2015 року ухвалив рішення про її виключення із членів ППО Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування з 23 січня 2015 року та припинення відрахування з заробітної плати профспілкового внеску у розмірі 1 %.

Згідно із довідкою Боярської жіночої консультації від 11 лютого 2015 року № 167 ОСОБА_2 знаходилася на обліку із терміном вагітності 7 тижнів.

19 лютого 2015 року працівниками апарату управління Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування складено акт про те, що 19 лютого 2015 року ОСОБА_2 після її виходу з лікарняного було ознайомлено з листом від 16 лютого 2015 року № 50 щодо повторного пропонування їй посади соціального працівника відділення соціально-побутової адаптації в зв'язку зі скороченням її посади, однак від поставлення підпису про ознайомлення з листом ОСОБА_2 відмовилась.

Наказом Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування від 20 лютого 2015 року № 3-к припинено трудовий договір із ОСОБА_2 в зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги 2 062 грн 40 коп. ОСОБА_2 при ознайомленні з наказом вказала, що не згодна та заперечує у зв'язку з порушенням численних норм КЗпП України та залишення без уваги довідки від 11 лютого 2015 року № 167, яка зареєстрована та надана нею особисто директору Блик З.О.

Згідно із довідкою Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування від 25 лютого 2015 року № 65, середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 складає 105 грн 68 коп., вихідна допомога виплачена в розмірі 2 062 грн 40 коп.

Згідно із листом Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району від 20 липня 2015 року № 664 ОСОБА_2 зверталась до жіночої консультації 11 лютого 2015 року із встановленням діагнозу вагітність 6-7 тижнів, вузлова фіброміома матки, рекомендовано обстеження та «Д» облік по вагітності за місцем проживання. 11 лютого 2015 року була виписана довідка № 167 про строк вагітності за місцем вимоги.

Під час апеляційного перегляду рішення до суду було надано лист Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району від 09 вересня 2015 року № 789 про те, що дійсно 11 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулася в жіночу консультацію зі скаргами, за даними огляду та врахованих скарг встановлено вагітність 6-7 тижнів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Скорочення штату працівників окремих посад здійснено відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» від 01 березня 2014 року № 65, розпорядження Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збалансування місцевих бюджетів у 2014 році в процесі їх виконання» від 01 березня 2014 року № 156-р.

Таким чином, у Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування були передбачені законом підстави для скорочення окремих посад працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що на момент звільнення позивач знаходилася на обліку в лікарні із терміном вагітності 7 тижнів, відповідач про таке був повідомлений, правильно вважали незаконним її звільнення у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників, оскільки таке звільнення є порушенням положень ст. 184 КЗпП України.

У зв'язку із незаконністю звільнення, правильними є висновки судів про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що відповідає змісту ст. 233 КЗпП України.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування в особі директора БликЗінаїди Олександрівни відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О.Карпенко