У х в а л а

11 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», третя особа - Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві, про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху з наданням строку до 20 січня 2016 року, але не більше тридцяти днів з дня отримання ухвали для усунення її недоліків, зокрема щодо необхідності надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, копії касаційної скарги та оригінала квитанції про сплату судового збору.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 29 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 7 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року визнав неподаною та повернув заявнику з підстав, передбачених статтями 121, 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки заявник не виконав вимог, викладених в ухвалі судді від 21 грудня 2015 року.

28 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм процесуального права, зокрема пункту 9 частини першої статті 293, статей 173 - 185 ЦПК України.

На обґрунтування підстав перегляду вказаного судового рішення, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2015 року і 11 січня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано вказані норми матеріального і процесуального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 29 лютого 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суддя касаційного суду, визнаючи неподаною та повертаючи касаційну скаргу заявнику, виходив з того, що заявник у визначений ухвалою судді строк не виконав вимог, установлених процесуальним законодавством щодо сплати суми судового збору, а тому відповідно до положень частини другої статті 121 ЦПК України касаційну скаргу слід визнати неподаною та повернути заявнику.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 16 листопада 2015 року касаційний суд, залишивши касаційну скаргу без руху, указав на необхідність подання заявником клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з огляду на те, що касаційну скаргу подано після закінчення строків, установлених статтею 325 ЦПК України;

- в ухвалі від 11 січня 2016 року касаційний суд, відкриваючи касаційне провадження в частині оскарження ухвал суду апеляційної інстанції, виходив з того, що викладені в касаційній скарзі доводи вимагають перевірки матеріалів справи, а тому наявні правові підстави для відкриття касаційного провадження.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, у поданій заяві ОСОБА_4 порушує також питання про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з підстави неоднакового застосування касаційним судом норм процесуального права, а саме пункту 9 частини першої статті 293, статей 173 - 185 ЦПК України.

Подана заява в цій частині підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявникові, не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачено пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки вона не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому вказана заява в частині перегляду судового рішення із зазначеної підстави підлягає поверненню заявнику.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», третя особа - Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві, про стягнення коштів за заявою ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема