СЛОВ?ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 243/1207/16-ц 2/243/953/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року м. Слов?янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Неженцевої О.В.

при секретарі Дзюба М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Слов?янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» (далі ВАТ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем її трудових прав.

25 лютого 2016 року позивачкою було подано до суду письмову заяву, в якій вона просила провести розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує /а.с.15/.

У позовній заяві позивачкою було зазначено про те, що вона працювала у відповідача з 20 січня 1995 року по 09 серпня 1999 року. При її звільненні з підприємства відповідач зобовязаний був провести з нею повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Рішенням Слов?янського міського суду від 04.11.1997 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 852 грн. 38 коп., яке станом на сьогоднішній день не виконане. Рішенням Слов?янського міського суду від 25 січня 2001 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 806 грн. 09 коп., яке станом на сьогоднішній день також не виконане. Посилаючись на положення статті 117 КЗпП України, постанову КМУ «Про затвердження Порядку обчислення заробітної плати» від 08 лютого 1995 року, виходячи із середньоденної заробітної плати 04 грн. 32 коп. (заробітна плата у червні 1999 р. 106,50 грн. + заробітна плата у липні 1999 р. 87,26 грн./ ( кількість відпрацьованих робочих годин у червні 1999 р. - 192 + кількість відпрацьованих робочих годин у липні 1999 р. - 168) х 8 робочих годин = 04 грн. 32 коп., та кількості робочих днів згідно відомостей Міністерства праці та соціальної політики України за час затримки розрахунку, починаючи з 10 серпня 1999 року по 15 лютого 2016 року, просила стягнути на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 17876,16 грн. Посилаючись на положення статті 34 Закону України «Про оплату праці» та статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати», відповідно до пункту 2 постанови КМ України від 21 лютого 2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати», просила стягнути на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 01 вересня 1999 року по 01 лютого 2016 року у сумі 10034 грн. 40 коп.

Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не використав наданого законом права на безпосередню участю у судовому засіданні. 03 березня 2016 року до суду було подано заяву за № 01-23/110 ліквідатора ВАТ «Содовий завод» з клопотанням про проведення розгляду справи у відсутність представника відповідача. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не визнані у повному обсязі. На обґрунтування заперечень на позов було зазначено про те, що відносно підприємства відкрито процедуру банкрутства, внаслідок чого ВАТ «Содовий завод» не має можливості визнати позовні вимоги окрім суми основної заборгованості з заробітної плати, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури була нарахована за даними бухгалтерського обліку. Ліквідатор не може збільшити реєстр кредиторів, котрий з часу затвердження господарським судом є незмінним /а.с.19/.

З урахуванням поданих письмових клопотань про проведення розгляду у відсутність сторін, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи у відсутність позивачки та представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані сторонами по справі докази, суд у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 20 січня 1995 року по 09 серпня 1999 року (наказ № 394 від 09.08.1999 р.) працювала на посаді працівника цеху каустику ВАТ «Содовий завод». На час звільнення ОСОБА_1 з підприємства мала місце заборгованість по заробітній платі у сумі 1658,47 грн.

Рішенням Слов?янського міського суду Донецької області від 04.11.1997 року з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 852,38 грн. /а.с.6/. Рішенням Слов?янського міського суду Донецької області від 25.01.2001 року з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 806,09 грн. /а.с.7/.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю (ст. 43 Конституції України) захищається законом.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні,власник або повноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Матеріалами справи встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 між сторонами по справі був відсутній спір про розміри належних позивачці сум.

Згідно з частиною 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03 січня 2001 року порушена справа про банкрутство ВАТ « Содовий завод», постановою Господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року відкрита ліквідаційна процедура, яка ухвалою Господарського суду Донецької області від 11 вересня 2012 року продовжена до 27 січня 2013 року. Станом на 04 березня 2016 року зазначена справа про банкрутство відповідача не розглянута по суті.

На зазначені обставини було також зроблено посилання ліквідатора ВАТ «Содовий завод» у заяві від 03 березня 2016 року /а.с.19/.

Частиною 4 статті 12 Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено,що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання та неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань,щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування,податків і зборів.

У трудових правовідносинах такі поняття як зобовязання, неустойка чи інша санкція за невиконання зобовязання не застосовується. Такі терміни використовуються у низці статей Цивільного та Господарського кодексів України.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу порушення ВАТ «Содовий завод» законодавства про оплату праці з передбачених статтями 116 та 117 КЗпП України підстав.

Норми трудового права частини 1 статті 116 та частини 1 статті 117 КЗпП України, структурно віднесені до розділу VII « Оплата праці» зазначеного Кодексу.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобовязання. Це компенсаційна виплата порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, тому відсутні підстави для висновку про те,що на правовідносини про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,поширюється дія мораторію.

Та обставина, що відносно відповідача порушена справа про банкрутство не може безумовно свідчити про відсутність його вини у виплаті працівникові належних при розрахункові коштів, як і сама по собі їх відсутність у роботодавця не виключає його відповідальність.

Розрахунок середнього заробітку для таких виплат проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (з наступними змінами), виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи,що передували події,з якою повязана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що згідно позовних вимог, ОСОБА_1 просила стягнути середній заробіток за період з 10 серпня 1999 року по 15 лютого 2016 року включно, суд вважає за необхідне стягнути в межах заявлених позовних вимог наступну суму.

Відповідно до відомостей із довідки відповідача /а.с.3/ про розмір заробітної плати позивачки ОСОБА_1 за червень 1999 року - 106 грн. 50 коп. (відпрацьовано 192 години) та липень 1999 року - 87 грн. 26 коп. (відпрацьовано 168 годин), при тривалості денного робочого часу 8 годин, середньоденна заробітна плата складає: (106,50 + 87,26):(192 години + 168 годин) х 8 годин = 04 грн. 31 коп.

Кількість робочих виходів позивачки з урахуванням її графіку роботи при 5-денному робочому тижні, за офіційно опублікованими статистичними даними « Про норму тривалості робочого часу» у листах Міністерства праці та соціальної політики України складатиме: у 1999 році з 10 серпня 103 робочих дні (лист № 13-1825 від 26.05.1999 року), у 2000 році 250 робочих днів (лист № 17-1735 від 12.05.2000 року), у 2001 році 251 робочий день (лист № 13-4796 від 20.11.2000 року), у 2002 році 251 робочий день (лист № 010-1201 від 23.11.2001 року), у 2003 році 251 робочий день (лист № 010-1135 від 06.11.2002 року), у 2004 році 253 робочих дні (лист № 03-3/7221-013-15 від 18.11.2003 року), у 2005 році 251 робочий день (лист № 03-3/10426-036-15 від 12.10.2004 року), у 2006 році 250 робочих днів (лист № 7881/0/14-05/036-15 від 04.10.2005 року), у 2007 році 251 робочий день (лист № 6540/0/14-06/13 від 09.10.2006 року), у 2008 році 252 робочих дні (лист № 6884/0/14-07/13 від 18.09.2007 року), у 2009 році 251 робочий день (лист № 10338/0/14-08/13 від 30.09.2008 року), у 2010 році 251 робочий день (лист № 9681/0/14-07/13 від 25.08.2009 року), у 2011 році 250 робочих днів (лист № 9111/0/14-10/13 від 25.08.2010 року), у 2012 році 251 робочий день (лист № 8515/1/14-11/13 від 23.08.2011 року), у 2013 році 242 робочих дні (лист № 9050/0/14-12/13 від 21.08.2012 року), у 2014 році 251 робочий день (лист № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013 року), у 2015 році 250 робочих днів (лист № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року), у 2016 році (до 15 лютого 2016 року) 24 робочих дні. Загальна кількість робочих днів за період з 10 серпня 1999 року по 15 лютого 2016 року включно 4138 робочих днів.

Виходячи з цього, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 17834 грн. 78 коп. (04 грн. 31 коп. х 4138 робочих днів = 17834 грн. 78 коп.), який і підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

Положенням ст. 34 Закону України «Про оплату праці» (із змінами та доповненнями) передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари та тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Приріст індексу споживчих цін за період з 01 вересня 1999 року по 01 лютого 2016 року (згідно меж заявлених та підтриманих позовних вимог) складає 605,04 %, тому розмір компенсації за цей період складає 10034 грн. 40 коп. (1658 грн. 47 коп. заборгованість по заробітній платі х 605,04 %:100% = 10034 грн. 40 коп.).

При зверненні до суду за захистом порушеного права судові витрати не понесені. Приймаючи до уваги, що позивачка, на користь якої постановлене рішення, звільнена від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави на підставі статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та розяснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру ( 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати).

Керуючись статтями 11, 60,88, 212-215 Цивільно - процесуального кодексу України, статтями 115, 116, 117, 237-1 Кодексу законів про працю України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства « Содовий завод», місцезнаходження: Донецька область, мсто Словянськ, вулиця Чубаря, 91 ( р/р 0166 у філії відділення ПІБ м. Словянська, МФО 334561, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку (за період з 10 серпня 1999 року по 15 лютого 2016 року включно) у сумі 17834 (сімнадцять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 78 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 10034 (десять тисяч тридцять чотири) грн. 40 коп.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства « Содовий завод», місцезнаходження: Донецька область, мсто Словянськ, вулиця Чубаря, 91 ( р/р 0166 у філії відділення ПІБ м. Словянська, МФО 334561, ) на користь держави (одержувач коштів Словянське УК/м. Словянськ/ 22030001, розрахунковий рахунок 0075, код платежу 22030001, ЄДРПОУ банку 37803368, ЄДРПОУ суду - 26503448 МФО 834016 Банк ГУДКУ у Донецькій області) судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Неженцева