АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/42/16 Головуючий 1 інст. - Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/5469/14-ц
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и л а:

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою.

На обґрунтування вказала, що 05 червня 2014 року напроти будинку № 10 по вул. Володарського в м. Харкові відбулося ДТП за участю автомобіля марки «Volkswagen пассат», державний номер НОМЕР_2, власником якого вона є на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05 травня 2001 року, та автомобіля марки «Mitsubishi оутлендер», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року визнано, що винним у скоєнні ДТП є відповідач. У наслідок ДТП автомобіль позивачки зазнав пошкоджень. Крім того, цією ситуацією їй завдано моральних страждань.

Ураховуючи викладене, просила задовольнити її позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 79 804 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 грн. 00 коп. - на рахунок відшкодування моральної шкоди, вирішити питання про судові витрати.

В збільшених позовних вимогах просила стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4: на відшкодування матеріальної шкоди - вартість пошкодженого автомобіля в розмірі 80 745 грн. 94 коп. з урахуванням курсу долару станом на 07 листопада 2014 року, на відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн. 00 коп., витрати по оплаті послуг щодо зберігання пошкодженого автомобіля в сумі 450 грн. 00 коп. та судові витрати (судовий збір та витрати на проведення експертизи).

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав частково, посилаючись на те, що винним в ДТП є ОСОБА_2, який відмовився відшкодувати шкоду.

Справа розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_2

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 83 033 грн. 06 коп. - на відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 грн. 00 коп. - на відшкодування моральної шкоди, 885 грн. 60 коп. витрат на проведення експертизи, 1 228 грн. 44 коп. судового збору та 3 020 грн. 58 коп. витрат на правову допомогу.

В задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що рішення ухвалено за відсутності ОСОБА_2, який з червня 2014 року перебував на лікуванні в різних медичних закладах; постанова судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року, якою відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, ухвалена за відсутності останнього; ОСОБА_5, який рухався у зустрічному напрямку, також є винним у скоєнні ДТП, оскільки не ужив заходів до завчасного гальмування, однак відповідна автотоварознавча експертиза судом не призначалася; вартість пошкодженого автомобіля стягнута без врахування висновку експерта та без вирішення питання про передачу транспортного засобу винній особі; питання про судові витрати вирішено з порушенням вимог частини 1 статті 88 ЦПК України.

Позивач, відповідач ОСОБА_5 рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).

Спеціальними у співвідношенні із наведеними нормами є положення статей 1187, 1188 ЦК України, що визначають порядок відшкодування шкоди, завданою джерелом підвищеної небезпеки.

За загальним правилом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина 1 статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать, що 05 червня 2014 року напроти будинку № 10 по вул. Володарського в м. Харкові відбулося ДТП за участю автомобіля марки «Volkswagen пассат», державний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05 травня 2001 року, та автомобіля марки «Mitsubishi оутлендер», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року визнано, що винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_2

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 7078, складеного 16 липня 2014 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса, розмір матеріальної шкоди, заподіяної володільцу автомобіля марки «Volkswagen пассат», державний номер НОМЕР_2, визначається ринковою вартістю та становить 67 240 грн. 77 коп.

Уточнюючи вимоги, ОСОБА_3 просила стягнути матеріальну шкоду з урахуванням курсу доллару США на момент винесення рішення в розмірі 83 243 грн. 06 коп.

З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції призначалася автотоварознавча експертиза на підставі ухвали від 11 грудня 2015 року.

Згідно висновку № 12889 автотоварознавчої експертизи, складеного 03 березня 2016 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса, розмір матеріальної шкоди, заподіяної володільцу автомобіля марки «Volkswagen пассат», державний номер НОМЕР_2, визначається ринковою вартістю колісного транспортного засобу в цінах, що діють на момент проведення експертизи, та становить 117 099 грн. 36 коп. При цьому експертом зазначено, що різниця висновків цієї експертизи та експертного дослідження № 7078 від 16 липня 2014 року обумовлена курсом НБУ.

Доказів того, що шкода у зв'язку з ДТП відшкодована в повному обсязі, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову з урахуванням ринкової вартості фізично знищеного автомобілю марки «Volkswagen пассат», державний номер НОМЕР_2, станом на 07 листопада 2014 року.

Разом з тим, задовольняючи позов в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції визначив її розмір з урахуванням курсу доллару США станом на 07 листопада 2014 року 83 033 грн. 06 коп. Рішення суду в цій частині ОСОБА_3 не оскаржила (а. с. 46-57).

Як роз`яснено в пунктах 14, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2014 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодуання упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення не користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальної за шкоду.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлюваного ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартість транспортного засобу на момент пошкодження.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_7 пояснив, що автомобіль є знищеним та відновленню не підлягає; ОСОБА_3 не заперечує передати цей транспортний засіб відповідачу після відшкодування збитків.

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне доповнити резолютивну частину рішення наступним абзацом: «Після відшкодування збитків автомобіль марки «Volkswagen пассат», державний номер НОМЕР_2, підлягає передачі особі, відповідальній за шкоду, а саме - ОСОБА_2

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Невизнання ОСОБА_2 вини в ДТП не ґрунтується на законі.

Згідно постанови судді Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року постанова судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року у відношенні ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, залишена без змін.

За правилами частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші питання в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилань на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Доводи апеляційної скарги про визначення судом необгрунтовано високого розміру моральної шкоди, не можуть бути прийняті до уваги. На даний час автомобіль є фізично знищеним та відновленню не підлягає. До того ж добровільно шкода ОСОБА_2 не відшкодована.

Доводи щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 також не можуть бути прийняті до уваги. В суді апеляційної інстанції представник останнього не надала доказів, які б могли вплинути на нову оцінку висновків суду з урахуванням позиції самого відповідача.

Розмір судових витрат судом вирішено у відповідності з вимогами частини 1 статті 88 ЦПК України.

За ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:

1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а

також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право

не було порушене (упущена вигода).

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ст. 16 ЦК України).

Сума в розмірі 885 грн. 60 коп. не є витратами, пов'язаними з розглядом справи. Однак це є збитками. Звертаючись з позовом про відшкодування шкоди у зв'язку з ДТП, ОСОБА_3, зокрема, посилалася на статтю 22 ЦК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено та в апеляційному порядку не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення наступним абзацом:

«Після відшкодування збитків автомобіль марки «Volkswagen пассат», державний номер НОМЕР_2, підлягає передачі особі, відповідальній за шкоду, а саме - ОСОБА_2».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

Н.П.Пилипчук