АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2685/16
Справа № 627/667/15-ц Головуючий 1 інстанції: Вовк Л.В.
Категорія: земельні Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 24 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до В'язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про часткове скасування рішення сесії та визнання державного акту недійсним, треті особи - відділ Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області, приватна агрофірма «Ватал»,-

в с т а н о в и л а:

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним.

В обґрунтування вимог посилалась на те, що рішенням суду від 21.12.2009 року за нею визнано право на земельну частку (пай) та зобов`язано Краснокутську РДА виділити їй земельну ділянку № НОМЕР_1 за межами населених пунктів В'язівської сільської ради. Під час виконання рішення суду з'ясовано, що на вказану земельну ділянку виготовлений державний акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_4 На думку позивачки вказаний державний акт виготовлений незаконно, оскільки ОСОБА_4 виїхав в 1998 році за кордон та повноважень на виготовлення правовстановлюючих документів не надавав.

У вересні 2015 року ОСОБА_3 уточнила позов та вказала, що вищезазначений державний акт видавала В'язівська сільська рада на підставі рішення XXIІ сесії XXІІІ скликання від 10.12.2001 року. Просила рішення сесії В'язівської сільської ради в частині видачі державного акта на ім'я ОСОБА_4 скасувати, визнати недійсним вищевказаний державний акт та зобов`язати відділ Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області анулювати державну реєстрацію.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов.

Відповідач та представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі до суду не з'явилися.

Представник третьої особи - приватної агрофірми «Ватал» у судовому засіданні проти позову заперечував.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 24 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для задоволення позову та скасування рішення сесії сільської ради і визнання недійсним державного акту є всі підстави.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та відсутності правових підстав для скасування рішення сесії сільської ради та визнання недійсним державного акту.

Вказаний висновок судова колегія вважає вірним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 21.12.2009 року за ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку ( пай ) після ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Зобов'язано Краснокутську РДА виділити їй земельну ділянку № НОМЕР_1 розміром 9,01 умовних кадастрових гектарів ріллі з земель невитребуваних часток ( паїв ) реформованого КСП «АФ ім. Кутузова» за межами населених пунктів В'язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області ( а.с. 5 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно із статтею 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

За правилами ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, а збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт.

20.03.2002 року виготовлено державний акт серії НОМЕР_2, згідно якого право власності на земельну ділянку площею 8,16 га ( ділянка НОМЕР_3 ) на підставі рішення XXIІ сесії XXІІІ скликання В'язівської сільської ради від 10.12.2001 року набув ОСОБА_4 ( а.с. 39 ).

Тобто, власником спірної земельної ділянки на сьогоднішній день є ОСОБА_4, який до участі у справі не притягнутий.

Посилання в позовній заяві та апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 в 1999 році виїхав на постійне місце проживання до Німеччини, а тому він не має права на спірну земельну ділянку, судовою колегією не приймаються.

28.09.1999 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_6 розпоряджатися належним йому правом на земельну частку ( пай ) ( а.с. 66 ).

07.02.2000 року між ОСОБА_4, від імені якого діяв ОСОБА_6, та приватною АФ «Ватал» було укладено договір №188 оренди земельної частки ( паю ) строком на 25 років (а.с. 62 - 65 ).

Крім того, ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 13.06.2012 року рішення цього ж суду від 21.12.2009 року за заявою ОСОБА_3 було скасоване за нововиявленими обставинами.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 18.07.2012 року зобов'язано Краснокутську РДА виділити ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 9,01 умовних кадастрових гектарів ріллі із запасу земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Краснокутського району Харківської області.

У вказаному рішенні відсутні посилання на спірну земельну ділянку НОМЕР_3, яка належить ОСОБА_4

Тобто, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 немає.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 24 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді