Провадження №22-ц/784/1024/16
Справа №489/811/16-ц
Провадження №22-ц/784/1024/16 Суддя суду 1-ї інстанції - Спінчевська Н.А.
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва

від 22 березня 2016 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

встановила:

22 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення щомісячно аліментів на її утримання в розмірі 35 % його доходів до закінчення нею навчання.

Позивачка зазначала, що вона є донькою відповідача. Після розірвання батьками шлюбу вона залишилася проживати з матір'ю.

На даний час вона досягла повноліття і продовжує розпочате у 2015 році навчання у Київському університеті культури, яке триватиме до 2019 року.

Посилаючись на те, що у зв'язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги батька, який має сталий дохід та може надавати їй допомогу на час навчання, позивачка просила задовольнити її позов.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

З ОСОБА_5 на користь позивача стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 22 лютого 2016 року на весь час продовження навчання до його закінчення, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

З відповідача на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти в розмірі ? частини усіх видів його заробітку до закінчення нею навчання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має змогу на час розгляду справи судом сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/8 частини усіх доходів щомісячно на період її навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивачці, яка є донькою відповідача, на час звернення до суду виповнилося 18 років (а.с.2).

Згідно з довідкою ОСББ імені адмірала Макарова від 08.02.2016 р. вона проживає окремо від батька (а.с.5).

З 2015 року ОСОБА_3 навчається у відокремленому підрозділі Київського університету культури у м.Миколаєві на денній формі навчання на контрактній основі. Строк навчання триватиме до 30 червня 2019 року (а.с.4, 15-16).

Відповідно до довідок ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» відповідач працює на даному підприємстві та має регулярний дохід (а.с.18-21).

29 лютого 2016 року він звернувся до адміністрації підприємства з заявою про добровільне відрахування з його заробітної плати на утримання доньки 1000 грн. аліментів (а.с.17).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про часткове задоволення позову є правильним.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував стан здоров'я сторін, вартість навчання, вартість навчальних посібників, проживання позивача за місцем знаходження навчального закладу тощо.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу в розмірі 1/8 частини усіх видів його доходу.

Посилання позивачки у апеляційній скарзі на необхідність збільшення розміру аліментів через неможливість надання їй допомоги з боку матері, яка має інших утриманців, та наявності у неї захворювання, колегія суддів вважає безпідставним.

Відповідно до вимог Сімейного кодексу України обидва батьки повинні утримувати дитину.

Стягувана з батька сума є достатньою для забезпечення прожиткового мінімуму позивача. Мати позивачки також зобов'язана надавати їй допомогу.

Що ж стосується наявності у позивачки захворювання, то з представленої нею довідки не вбачається необхідність постійного забезпечення її ліками та вартість необхідного лікування.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді