Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2016 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого - судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом визнання договору невиконаним,

стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.08.2015 року звернулась до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом визнання договору невиконаним, стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за невиконання договору підряду №05/05 від 05 травня 2014 року у розмірі 21000 гривень 00 копійок та грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 гривень 00 копійок.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.05.2014 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір підряду №05/05, згідно з яким ОСОБА_2 зобовязався виготовити: пам'ятник з білого мармуру, розміром 90*50*8, з ангелом; квітник, довжиною 1 метр; тумбу, розміром 65*30*20, з чорного граніту; надгробку з граніту, розміром 100*60*5 см., з хвилею; вазу з червоного та лампадку з чорного граніту, висотою 20 см.; гранітну плитку, площею 5 кв.м., портрет, написи. Датою виконання зобов'язань відповідно до п. 4 договору підряду було визначено сторонами 25.07.2014 року.

Згідно договору обовязки по сплаті вартості замовлення становили 21000 гривень, що складалось з: 11000 гривень - вартості замовлення; 10000 гривень - вартості за роботу з обробки каменю. Позивачем вказані умови були виконані в повному обсязі. Однак, з боку відповідача фактично не було належним чином виконано жодного зі зобов'язань. Як стверджує позивач, відповідачем не було відправлено замовлення, а також не було надано жодних відомостей щодо стану виконання роботи.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з приводу порушення ним умов договору щодо строку виконання робіт, та тривалий час в листуванні намагалась у договірному порядку дійти консенсусу та отримати належним чином виконану роботу. Проте, позивач отримала замовлення лише в січні 2015 року. Крім того позивач стверджує, що вазу з червоного граніту та лампадку з чорного граніту вислано їй не було, що є порушенням п. 2 договору підряду №05/05 від 05.05.2014 року. Також позивач зазначила, що отримати зазначене відправлення можливо було лише після сплати суми накладеного відповідачем на пересилання платежу, який складав 15000 гривень. Зазначений накладений платіж позивач вважає порушенням умов договору, відповідно до якого позивачем, на момент відправлення замовлення, вже було сплачено повну суму вартості замовлення.

Позивач знов звернувся до відповідача з вимогою відкликати зазначений накладений платіж на отримання замовлення, однак відповідач поставив додаткові умови, щодо отримання відправлення, а саме обов'язок позивача відіслати власний варіант договору (один з двох оригіналів примірників), разом з коштами накладеного платежу. У той же час, аксесуари до пам'ятника, а саме лампадка, ваза, за роз'ясненнями ОСОБА_3 на той час були не наявні та отримати їх можливо було не раніше лютого 2015 року.

Через неможливість забрати замовлення та нарахування «Новою поштою» пені за зберігання пам'ятника на складі, позивач була вимушена вислати свій оригінальний примірник договору відповідачеві, після чого накладений платіж був відкликаний, а позивач змогла отримати частини пам'ятнику. Проте, отримання не відповідало замовленню, адже, відповідно до замовлення обговорювався надгробок з хвилею - три сходинки, а фактично було отримано надгробок з однією намальованою хвилею.

Ваза та лампадка, як стверджує позивач, отримані не були. При зверненні до відповідача з вимогою виправити порушення, він став наполягати на тому, що позивачем не замовлявся пам'ятник з трьома хвилями, адже вони їх не роблять, а виконують тільки з однією. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач була вимушена звернутись до ПП Деменко ОСОБА_4, яка в свою чергу здійснила встановлення гранітного памятника та усунула усі недоліки допущені відповідачем, за що позивачем було додаткового понесені матеріальні витрати в сумі 3800 гривень.

За час ведення переговорів з відповідачем, позивач намагалася відновити свої порушені права, адже позивач не втрачала надію на добропорядність відповідача по справі. Позивач сподівалася на те, що умови договору хоч і не в строк, але все ж таки виконаються у повному обсязі, саме тому і вела постійні перемовини через листування з замовником. Через хвилювання з приводу неналежного виконання умов договору відповідачем, втрату коштів, які позивач сплатила відповідачу за неналежне та неповне виконання роботи, позивач постійно знаходилась в важкому нервовому стані, стресі. Втрата довіри до людей; внаслідок протиправної поведінки відповідача; дуже важко відобразилась на душевному стані позивача. Це розчарування було неочікуваним. На той час позивач була вагітна, постійні хвилювання й стресовий стан позивача, призводили до сімейних сварок, нервувань, призвели до викидня дитини (зірвання вагітності). Усі завдані моральні страждання з приводу протиправних дій відповідача, позивач оцінює в 100000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 або її представник у судове засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі, розгляд справи провести за його відсутності, у разі відсутності відповідача у судовому засіданні, розгляд справи провести в заочному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, корпус «Д», кв. 10 (а.с. 29), та саме за цією адресою направлялися

судові повістки на імя фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (п. 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_6 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Суворовським районним судом міста Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.

Вивчивши та проаналізувавши наявні документи в матеріалах справи, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися цивільно-правові відносини, що врегульовані Главою 61 Цивільного Кодексу України.

05.05.2014 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір підряду №05/05 (а.с.10).

Згідно з умовами вказаного договору, ОСОБА_2 зобовязався виготовити: пам'ятник з білого мармуру, розміром 90*50*8, з ангелом; квітник, довжиною 1 метр; тумбу, розміром 65*30*20, з чорного граніту; надгробку з граніту, розміром 100*60*5 см., з хвилею; вазу з червоного та лампадку з чорного граніту, висотою 20 см.; гранітну плитку, площею 5 кв.м., портрет, написи (п.2). Праця (продукція, послуги), викладена в п.2 договору, виконується виконавцем власними силами та коштами замовника в сумі 11000 гривень (п.3). Строк виконання роботи сторонами встановлений з 05.05.2014 року по 25.07.2014 року (п.4). За виконання роботи, зазначеної у п.2 цього договору, замовник сплачує виконавцеві винагороду в сумі 21000 гривень. По домовленості сторін, сплата винагороди за цим договором може здійснюватись частками (п.5).

Позивачем одразу ж після укладення вказаного договору, було здійснено частково сплату грошових коштів за договором підряду №05/05 від 08.05.2014 року, а саме в сумі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень, що підтверджується квитанцією про сплату грошових коштів (а.с.11).

Позивач сплатив 10 000 (десять тисяч) грн. за вартість робіт з обробки каменю, 11.07.2014 року, що підтверджується квитанцією про сплату грошових коштів (а.с.11).

У встановлений сторонами строк за договорами підряду №05/05 від 05.05.2014 року, позивач від відповідача виготовлену продукцію не отримала, у звязку з чим позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про надання пояснень з цього приводу та вимогою виконати домовленості встановлені ними за вказаним договором, що підтверджується роздруківками електронних листів адресованих на імя відповідача (а.с.69-72).

Відповідачем 03.01.2015 року було надано електрону відповідь на адресу позивача (а.с.70), з яких вбачається, що Відповідач повідомив, що замовлення буде відправлене з 6 по 9 січня 2015 року.

Позивачем надані до суду докази, а саме акт приймання передачі (а.с.18), з якого вбачається, що відповідачем було надіслано через відділення «Нової пошти», розташованої в м. Біляївка на адресу позивача, виготовлену продукцію за договором підряду №05/05 від 05.05.2014 року, яку позивач отримала 24.01.2015 року.

З вищевказаного акту вбачається, що відповідачем було направлено лише памятник з білого мармуру, квітник, гранітний надгробок розміром 100*60*5 см., та тумбу з чорного граніту 65*30*20.

Отримавши замовлення, позивач встановила, що їй не було направлено за договором підряду: ваза з червоного граніту та лампадка з чорного.

У звязку з неотриманням повної замовленої продукції від відповідача, ОСОБА_1 звернулась з цього приводу на адресу відповідача, який її повідомив, що наразі ці деталі на його фірмі не виробляються, а будуть вироблятися в середині лютого 2015 року, що підтверджується відповідними листами (а.с.55).

Позивач зазначає, що отримані деталі не відповідало замовленню, адже, відповідно до замовлення обговорювався надгробок з хвилею три сходинки, а фактично було отримано надгробок з однією намальованою хвилею, що підтверджується фотографією фактично встановленого памятника (а.с.39).

У звязку з тим, що відповідач відмовився від повного виконання договору підряду №05/05 від 05.05.2014 року, ОСОБА_1 звернулась до фізичної особи підприємця ОСОБА_7 з метою усунення недоліків.

Згідно з актом виконаних робіт від 15.04.2015 року (а.с.32), вбачається, що фізична особа підприємець ОСОБА_7 провела доукомплектування надгробку, крім того зазначила, що при встановленні гранітного надгробку були виявлені дефекти виробу, яку полягали у його не повному доукомплектуванні (не було гранітної вази та гранітної лампадки), а також невідповідність заявленим розмірам (верхній гранітний надгробок на 30*50 см. коротше), портрет на гранітній плиті не був встановлений у мармурову стелу. За вищевказані дії, позивачем було сплачено ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3800 гривень, що підтверджується накладною від 15.04.2015 року (а.с.34).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором підряду №05/05 від 05.05.2014 року, позивач була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів

цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач виконала належним чином свої зобовязання за договором підряду №05/05 від 05.05.2015 року, сплативши повністю усю домовлену грошову суму за договором, однак відповідачем у порушення договору належним чином виконані умови не були, що призвело до звернення позивача до ФОП ОСОБА_7 за послугами з усунення недоліків отриманої від відповідача продукції.

У звязку з чим, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 21000 гривень за невиконання умов договору підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач отримала від відповідача обумовлену продукцію, та у відповідності до вимог ст. 852 ч.1 ЦК України, скористалась своїм правом та звернулась до ФОП ОСОБА_7 за послугами з усунення недоліків отриманої від відповідача продукції.

Відповідно до ст. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у відшкодування своїх витрат є обґрунтованими лише в сумі 3800 гривень 00 копійок, оскільки саме неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором підряду, зумовило позивача звернутись до ФОП ОСОБА_7 за послугами з

усунення недоліків отриманої від відповідача продукції, та понести додаткові матеріальні витрати,

Крім того позивач у позові посилається, що у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за вказаним договором підряду, вона понесла моральні страждання, у відшкодування яких просить стягнути з відповідача 100000 гривень.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним та Господарським кодексами і відповідними законами України.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відшкодування витрат, які пов'язані з нанесенням моральної або фізичної шкоди, є цілком коректним терміном, що чітко визначає сам принцип відшкодування - повернення особі витрат які ця особа здійснила у силу певних обставин (вартість ліків, медичних послуг, реабілітаційних заходів). Але неможливо відшкодувати фізичні або моральні страждання. Поняття моральної та фізичної шкоди припускає можливість їх компенсації і навіть сатисфакції, але не відшкодування.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Для оцінки шкоди, заподіяної особистості, і встановлення порядку її компенсації (відшкодування), необхідно встановити різницю між моральною і фізичною шкодою.

Моральні страждання не можуть бути оцінені з позицій настільки узагальнених, як фізичні, і для того, щоб вони могли бути компенсовані виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, необхідно ретельне і всебічне вивчення обставин заподіяння шкоди, особистості заподіювача шкоди й особи, яка зазнала страждань, тобто важливо максимально індивідуалізувати підхід до оцінки моральних страждань.

Відповідно до ст. 27 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб; показаннями свідків; письмовими доказами; речовими доказами; висновками експертів.

Як стверджує позивач, через хвилювання з приводу неналежного виконання умов договору відповідачем, втрату коштів, які позивач сплатила відповідачу за неналежне та неповне виконання роботи, позивач постійно знаходилась в важкому нервовому стані, стресі. Втрата довіри до людей; внаслідок протиправної поведінки відповідача; дуже важко відобразилась на душевному стані позивача. Це розчарування було неочікуваним. На той час позивач була вагітна, постійні хвилювання й стресовий стан позивача, призводили до сімейних сварок, нервувань, призвели до викидня дитини (зірвання вагітності).

В обґрунтування чого, позивач надала медичну довідку (а.с.13), де зазначається, що позивач є інвалідом другої групи за серцево-судинними захворюваннями, а також супровідний лист № 111, наданий КУ «Одеська обласна клінічна

лікарня» (а.с. 14) та довідка про проходження УЗ-дослідження (а.с.82), у якому зазначений діагноз Позивача, як вагітність.

Приймаючи рішення про порядок відшкодування моральної шкоди, суд має керуватись засадами добросовісності, справедливості та розумності (п. 6 ст. 3 ЦК України), що входять до змісту принципу верховенства права.

Оскільки позивач має серцеві захворювання з дитинства, перебувала у стані вагітності під час правовідносин з відповідачем, враховуючи зухвалу поведінку з боку відповідача, яка вбачається з листування, наданого представником позивача та з урахуванням відсутності в справі будь-яких заперечень стосовно визначеного розміру моральної шкоди з боку відповідача, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

А відтак, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить із вимог ст.ст. 23,1187 ЦК України, та роз'яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду позивачу, ступінь вини відповідачів, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань позивача, та вважає за необхідне стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень 00 копійок.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З урахуванням задоволення позовних вимог частково, звільнення позивача від сплати судового збору, заявлених позивачем вимог майнового та немайнового характеру, враховуючи ставки судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір» станом на звернення позивача до суду, а саме 06.08.2015 року, суд вважає, що з відповідача в дохід держави підлягає сплаті судовий збір за вимоги немайнового характеру в сумі 487 гривень 20 копійок та вимоги майнового характеру в сумі 487 гривень 20 копійок, що у загальному розмірі 974 гривні 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 224, 226-228ЦПК України, ст. ст. 23, 525,526,530,837, 852, 858, 1187 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом визнання договору невиконаним, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 3800 (три тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень 00 копійок.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 974 (девятсот сімдесят чотири) гривні 40 (сорок) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, а саме рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя