ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1519/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача не з'явилася;

відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2) про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу з 20 листопада 2007 року до 07 січня 2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20 листопада 2007 року позивач та відповідач почали проживати разом однією сім'єю як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу, вести спільний побут, господарство та бюджет, в подальшому 08 січня 2011 року між ними було зареєстровано шлюб. Встановлення факту проживання однією сім'єю сторонам необхідно для узаконення майнових інтересів подружжя до реєстрації шлюбу.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак її представник надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розгляд даної справи проводити за його відсутністю.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Крім того, просив суд розгляд даної справи проводити за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України ( далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту. А відповідно до ч. 2 даної статті цього Кодексу у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що з 20 листопада 2007 року позивач та відповідач почали проживати разом однією сім'єю як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу, вести спільний побут, господарство та бюджет, робити спільні покупки.

08 січня 2011 року, Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №08.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 74 СК України визначено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ані позивач, ані відповідач у зареєстрованому шлюбі з іншою особою не перебували.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту спільного проживання підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 74 Сімейного кодексу України, стст. 3, 10, 11, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218, 234, 235, 256-259 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без шлюбу з 20 листопада 2007 року до 07 січня 2011 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.