Справа № 457/666/15 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/783/3071/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Зверхановської Л.Д.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ПАТ КБ «Приват Банк» - Жарського І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 24 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.12.2008 року у розмірі 21314,66 гривень, з них: заборгованість за кредитом - 13099,53 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 6623,96 гривень; заборгованість за пенею та комісією - 100,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (процентна складова) - 991,17 гривень і стягнути судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", рахунок НОМЕР_1 (для погашення заборгованості), МФО 305299, заборгованість в розмірі 21314,66 грн., з них: заборгованість за кредитом - 13099,53 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 6623,96 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 100,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 991,17 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 74 ЦПК України, оскільки ОСОБА_2, як учасник процесу, не була повідомлена про слухання справи, наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення датоване 07.07.2015 року нею не отримувалось, підпис на повідомленні не співпадає з підписом відповідача і за відсутності в матеріалах справи доказів отримання ОСОБА_2 повістки суд в оскаржуваному рішенні вказав, що відповідач повідомлявся про час та місце судового засідання, яке відбулось 24.07.2015 року. Також апелянт зазначає, що позивачем було надано до матеріалів справи лише табличний розрахунок суми боргу відповідача, проте документами, які підтверджують факт отримання особою кредиту від банку позичальника, наявність чи відсутність заборгованості, а також встановити розмір зазначеної заборгованості, можуть лише документи первинної бухгалтерської документації, оформленої у відповідності до норм ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Крім того апелянт вказує, що позов у даній справі поданий до ОСОБА_2, проте згідно копії паспорту та копії картки фізичної особи - платника податків вірним прізвищем відповідачки є ОСОБА_2, що також вбачається при засвідченні нею вірності копії власного паспорту, з заяви від 02.12.2008 року представленої ПАТ КБ "Приватбанк". Також, суд першої інстанції, надсилаючи запит від 09.06.2015 року №457/666/15-ц (а.с.29) до Трускавецького міського сектору Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача вказував прізвище ОСОБА_2, однак, в подальшому ухвалив заочне рішення про стягнення боргу з особи із прізвищем ОСОБА_2. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ПАТ КБ «Приватбанк» Жарського І.Р. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту обо інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статя 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.12.2008 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом приєднання (ч.1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до нього ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Наведене підтверджується заявою ОСОБА_2 від 02.12.2008 року, яку вона подала до ПАТ КБ «Приватбанк»,у якій погодилася з тим, що ця заява разом із пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до п. п. 6.5, 6. 6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У випадку невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання по поверненню кредиту, оплати винагороди банку.

Пункт 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачає, що при порушенні строків будь-якого з грошових платежів, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зобов»язання за договором належним чином не виконувала, своєчасно не повертала кредитні кошти та відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого станом на 30.04.2015 року у неї склалася заборгованість, розмір якої становить 21314,66 грн., з них: заборгованість за кредитом - 13099,53 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 6623,96 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 100,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 991,17 гривень та підтверджується розрахунком заборгованості за договором, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 30.04.2015 року.

На спростування розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», ні відповідачкою, ні її представником не надано іншого розрахунку, а також всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України ними не надано суду належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_2 кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь ПАТКБ «Приватбанк» 21314,66 грн. заборгованості, з якої: заборгованість за кредитом - 13099,53 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 6623,96 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 100,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 991,17 гривень.

Твердження апелянта про те, що розмір заборгованості 21314.66 грн., розрахований позивачем, не відповідає загальній сумі вищезазначених складових боргу, є голослівними, не підтверджені його розрахунками.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції про задоволення позову ПАТКБ «Приватбанк».

Частина 3 ст. 309 ЦПК України передбачає, що порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом в оскаржуваному рішенні неправильно вказане прізвище відповідачки, оскільки допущена судом описка у прізвищі може бути виправлена шляхом постановлення судом першої інстанції ухвали про виправлення описки в порядку ст.. 219 ЦПК України.

Оскільки зазначені в апеляційній скарзі порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи, такі не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 24 липня 2015 року -залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Зверхановська Л.Д.