Провадження № 22-ц/780/1985/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 04.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Березовенко Р.В., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DN81AR03110066, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 48 914 грн. 80 коп. на строк до 25 вересня 2014 року. У порушення норм Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 24 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 321 002 грн. 96 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 39 343 грн. 59 коп., заборгованості по процентах у розмірі 73 061 грн. 79 коп. заборгованості по комісії у розмірі 8 898 грн. 71 коп. та пені у розмірі 199 698 грн. 87 коп. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 163 287 грн. 49 коп. та судовий збір у розмірі 1 632 грн. 87 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не в повному обсязі відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DN81AR03110066, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_2 кредитні кошти у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 48 914 грн. 80 коп. (на придбання автомобіля) на строк до 25 вересня 2014 року, зі сплатою 0,75% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з пунктами 2.2.2-2.2.4 кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом, винагороду згідно з пунктами 7.1 та 6.1 даного договору та погашати кредит в порядку, сумах і строки, передбачені пунктом 7.1 та 2.3.3 цього договору.

У порушення ст.ст.526, 1054 ЦК України та умов договору ОСОБА_3 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим його заборгованість станом на 24 липня 2015 року становить 321 002 грн. 96 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 39 343 грн. 59 коп., заборгованості по процентах у розмірі 73 061 грн. 79 коп., заборгованості по комісії у розмірі 8 898 грн. 71 коп. та пені у розмірі 199 698 грн. 87 коп. (а.с.4-7).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та сплати комісії за кредитне обслуговування у встановлені строки не виконав, а тому з нього підлягає стягненню заборгованість відповідно до положень вказаного договору та ст.526 ЦК України.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що вимога позивача про стягнення пені підлягає задоволенню частково, а саме, за останній рік перед зверненням позивача до суду, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строк позовної давності, який застосовується незалежно від заяви відповідача. До таких висновків суд дійшов, виходячи з того, що між позивачем та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту, а тому згідно з вимогами Закону України «Про захист прав споживачів» строк позовної давності застосовується незалежно від заяви відповідача.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

У матеріалах справи відсутня заява відповідача про застосування строків позовної давності.

Однак, у відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-126цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч.11 ст.11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Проте суд першої інстанції у порушення ст.ст.212-214 ЦПК України на зазначені положення закону належної уваги не звернув, не встановив дійсних прав і обов'язків сторін, які випливають з кредитного договору, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за останній рік перед зверненням до суду з вказаним позовом з підстав пропуску строку позовної давності.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як зазначалось вище, заборгованість відповідача за кредитом становить 39 343 грн. 59 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 73 061 грн. 79 коп., що разом становить 112 405 грн. 38 коп., а нарахована позивачем пеня складає 199 698 грн. 87 коп., яка значно перевищує розмір боргу.

Оскільки розмір пені значно перевищує розмір збитків, колегія суддів вважає за необхідне зменшити її розмір до розміру заборгованості за кредитом та відсотках, тобто, до 112 405 грн. 38 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 233 709 грн. 47 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 39 343 грн. 59 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 73 061 грн. 79 коп., заборгованості по комісії у розмірі 8 898 грн. 71 коп. та пені у розмірі 112 405 грн. 38 коп.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі та підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 4 815 грн. 04 коп., а при подачі апеляційної скарги - 5 296 грн. 55 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ КБ «ПриватБанк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2016 скасувати та ухвалити нове рішення

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN81AR03110066 від 26 вересня 2007 у розмірі 233 709 (двісті тридцять три тисячі сімсот дев'ять) грн. 47 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 39 343 грн. 59 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 73 061 грн. 79 коп., заборгованості по комісії у розмірі 8 898 грн. 71 коп. та пені у розмірі 112 405 грн. 38 коп.

У задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 7 361 грн. 85 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді