Справа № 370/1790/15-ц Головуючий у І інстанції Мазка Н. Б.
Провадження № 22-ц/780/1491/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 24 06.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Національного акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування, -

встановила :

у липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Макарівського районного суду Київської області із позовом до ПАТ НАСК «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.06.2014 року о 14 годині в с.м.т. Макарів по вул. Фрунзе ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача, чим порушив вимоги п.10.4 Правил Дорожнього руху та спричинив ДТП, в результаті якого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Згідно постанови Макарівського районного суду Київської області від 01.08.2014 року, яка набрала законної сили 12.08.2014 року, встановлено, що причиною вказаного ДТП стало порушення іншим учасником ДТП, тобто ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, а порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху не перебувають у причинно-наслідковому зв'язку із зіткненням транспортних засобів.

Таким чином постановою Макарівського районного суду Київської області від 01.08.2014 року, яка набрала законної сили 12.08.2014 року встановлено вину ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, яке сталося 26.06.2014 року.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 22.01.2015 року ОСОБА_3 додатково було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Автомобіль ОСОБА_3 був застрахований за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.05.2014 року №АІ1701759 у ПАТ НАСК «Оранта».

Повідомлення позивача про ДТП відповідач отримав 02.09.2014 року разом із необхідними документами для виплати страхового відшкодування, у тому числі і постанову Макарівського районного суду Київської області від 01.08.2014 року, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 02.09.2014 року.

Протокол (акт) огляду транспортного засобу позивача - автомобіля «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2, останній підписав та був згодний з протоколом, а отже погодився із розміром матеріального збитку та сумою страхового відшкодування.

Згідно п.2 протоколу (акт) транспортного засобу від 04.09.2014 року цей протокол є описом пошкоджень та використовується страховиком (представником страховика) для подальшого визначення розміру матеріального збитку.

До розрахунку розміру матеріального збитку включаються лише ті вузли і деталі транспортного засобу, які перелічені в цьому протоколі (п.5 протоколу).

Цим узгоджується проведення розрахунку розміру матеріального збитку страховиком або його уповноваженим представником (п.3 протоколу).

Згідно з дослідженням, розмір страхового відшкодування був визначений в сумі 11 732,10 грн.

02.09.2014 року позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування за №7595, що підтверджується листом-відповіддю ТОВ «Гарант-Асістанс» від 11.11.2014 року на заяву, яке діє від імені страховика ПАТ НАСК «Оранта» на підставі довіреності №08-03-29/337-13 від 12.12.2013 року.

Без відповідних законних підстав відповідач почав затягувати виплату страхового відшкодування.

Оскільки 04.09.2014 року підписанням позивачем протоколу огляду транспортного засобу від 04.09.2014 року було узгоджено розмір страхового відшкодування, то згідно ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 15 днів повинен був отримати страхове відшкодування, тобто 22.09.2014 року.

Страхове відшкодування в сумі 11 732,10 гривень отримав 10.08.2015 року вже після того як звернувся із позовною заявою до суду про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування.

У період прострочення з 22.09.2014 року по 10.08.2015 року ставка НБУ становила 30%, подвійна облікова ставка відповідно - 60%. Кількість днів прострочки становить 210 днів: 60% : 365 = 0,164% за день. 11732,10 гривень х 0,164% = 19,24 гривень в день, 19,24 гривень x 210 днів = 4040,40 гривень. Таким чином розмір пені становить 4040,40 грн.

Розрахунок індекс інфляції за вказаний період: індекс інфляції за період з 22.09.2014 року по 10.08.2015 року слід перемножити = 1,6768.

11 732,10 гривень х 1,6768 = 19672,39 гривень; 19672,39 гривень - 11732,10гривень = 7940,29 гривень. Сума індексу інфляції становить 7940,29 гривень.

Розрахунок індексу інфляції проведено відповідно до рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі №62-97р від 03.04.1997 року, згідно якого для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою.

Крім того, відповідач повинен сплатити 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, що складає 202,50 гривень, а саме: 11732,10 гривень х 210 днів прострочення х 3% : 365 днів : 100% = 202,50 гривень.

Враховуючи вищевикладене позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 4040,40 гривень, індекс інфляції у сумі 7940,29 гривень, 3% річних у сумі 202,50 гривень.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області 09 вересня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ НАСК «ОРАНТА» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на йогонезаконність та необґрунтованість, яке не відповідає обставинам справи та суперечить положенням законодавства, просило змінити рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 вересня 2015 року в частині розміру задоволених пені, індексу інфляції та 3% річних, виходячи із дійсного розрахунку, проведеного згідно з вимогами чинного законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції оскаржуване рішення визнав законними вимогами позивача в частині стягнення пені, індексу інфляції та 3% річних за час прострочення виплати страхового відшкодування. Законність вимог про стягнення пені, індексу інфляції 3% річних відповідач заперечує, а тому і не перевіряв та не надавав контр розрахунку, проте це не є підставою для попущення помилок в розрахунках у випадку стягнення таких нарахувань.

Вважає, що сума задоволених нарахувань, судом першої інстанції була розрахована не вірно.

Апелянт стверджує, що розрахунки в рішенні суду першої інстанції є помилковими, а тому не відповідають вимогам законодавства щодо нарахування пені, інфляції, та 3% річних.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, щозгідно постанови Макарівського районного суду Київської області від 22.01.2015 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме визнаний винним в тому, що 26.06.2014 року о 14 годині в с.м.т.Макарів по вул.Фрунзе, керуючи автомобілем FIAT DOBLO державний номерний знак НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч не надав дорогу автомобілю FORD державний номер НОМЕР_2, скоїв ДТП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Провадження у адміністративній справі закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.6,49,86).

Відповідно до заяви про страхове відшкодування від 04.02.2015 року, яке зареєстровано за №7595 в ВАТ НАСК «Оранта» позивач ОСОБА_2 просив визначити суму страхового відшкодування відповідно до договору страхування та виплатити її (а.с.66).

Згідно розрахунку страхового відшкодування, сума страхового відшкодування становить 11 732,10 гривень (а.с.67).

Крім того, відповідно до заяви про видачу готівки №1 від 10.08.2015 року позивач ОСОБА_2 отримав 10.08.2015 року від ВАТ НАСК «Оранта» суму грошового переказу у сумі 11 732,10 гривень (а.с.79).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач - страховик у порушення строків передбачених ст.36Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити суму індексу інфляції за весь час прострочення виплати страхової виплати, а також три проценти річних від простроченої суми.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно першого абзацу п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Згідно рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі №62-97р від 03.04.1997 року, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-страховик у порушення строків передбачених ст.36Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прострочив виконання грошового зобов'язання, тому на вимогу позивача-страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму індексу інфляції за весь час прострочення виплати страхової виплати, а також три проценти річних від простроченої суми.

З урахуванням наведеного, суд зробив правильний висновок про задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» відхилити, рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді