Справа № 752/5886/15-ц
Провадження по справі № 2/752/184/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарях Ляліній А.О., Марченко А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, стягнення додаткових витрат та визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2015 року до Голосіївського районного суду м. Києва звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, стягнення додаткових витрат та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що 16.08.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб.

Від шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також зазначила, що станом на дату подання позовної заяви до суду позивач та відповідач проживають окремо, малолітній син знаходиться на повному утриманні позивача, а відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

З огляду на те, що відповідач систематично застосовує фізичне та психологічне насильство в сім'ї, позивач змушена була переїхати разом з сином до своєї матері, де й продовжує проживати. Зазначене стало підставою для постановлення малолітнього ОСОБА_3 30.01.2015 року на облік Служби у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві як дитини, яка опинилася у складних життєвих обставинах по причині психологічного насилля над дитиною з боку батька.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач має змогу забезпечувати сина всім необхідним, розвиває та виховує його, добре відноситься, просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Крім того, оскільки згідно чинного законодавства батьки в рівних частинах зобов'язані утримували дітей, та позивач несе втрати на харчування сина, витрати на школу, харчування в школі та проїзд, приватні заняття з англійської мови, витрати на купівлю одягу, витрати на розваги дитини та забезпечує, літній відпочинок у таборі «Молода гвардія» (Україна, Полтавська область), а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає та ухиляється від утримання дитини, просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн.

Також, зважаючи на те, що малолітній ОСОБА_3 має системне захворювання - шкірний псоріаз, та позивач постійно несе додаткові витрати на утримання сина, оскільки останній потребує постійного нагляду у лікаря-невролога, офтальмолога та дерматолога, систематичного лікування та купівлі медикаментів, просила стягувати щомісячно з відповідача додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 800 грн. на весь час лікування.

Протокольною ухвалою суду від 23.09.2015 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом зазначає, що після переїзду позивача за первісним позовом в грудня 2014 року на окреме проживання, між позивачем та відповідачем постійно виникають непорозумінні щодо прийнятті участі батьком у вихованні та навідуванні сина. Спроби позивача за зустрічним позовом мирним шляхом врегулювати вказаний спір не принесли позитивного результату, з огляду на, що позивач за зустрічним позовом змушений був звернутися до суду.

Зазначив, що любить сина а тому має бажання особисто з ним спілкуватися та спільно проводити дозвілля.

Таким чином, посилаючись на відповідні норми законодавства, просив суд визначити способи участі у вихованні сина ОСОБА_3, надавши позивачу за зустрічним позовом можливість особисто спілкуватися з сином щопонеділка та щосереди з 18-00 год. до 21-00 год., щосуботи та щонеділі з 09-00 год. до 20-00 год. за місцем проживання дитини, а у святкові дні - за спільною згодою обох батьків; проводити спільний відпочинок: другу половину літніх канікул; необмежене спілкуватися з сином ОСОБА_3 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. Крім того, просив визначити, що якщо святкові дні припадають на день побачення з сином або вказаний день передує дню побачень, або є наступним після нього, то зазначені дні син проводить з батьком; в день побачення з сином, батько має право забирати сина з дому/школи особисто.

Представник позивача, відповідача за зустрічним позовом, в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що малолітній син сторін перебуває на повному утриманні позивача, відповідач не приймає участі у матеріальному та духовному розвитку дитини, з огляду на, що з відповідача підлягають стягненню аліменти відповідно до розрахунку наведенного в позовній заяві. Крім того, просила врахувати, що позивач несе додаткові витроати на лікування сина, оскільки має системне захворювання - шкірний псоріаз, що виник на підгрунті нервових розладів у дитини. У задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити, враховуючи, що малолітній ОСОБА_3, опитаний в судовому засіданні, не висловив бажання бачитися з батьком та зазначив, що побоюється останнього.

Відповідач, позивач за зустрічним позовом, та його представник в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом визнали частково, а саме не заперечували проти визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір'ю ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на користь позивача, за первісним позовом, аліментів у розмірі 800 грн. щомісяця, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що відповідач, за первісним позовом, є тимчасово безробітним з літа 2014 року та має мінливий, нерегулярний дохід, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не в змозі сплачувати на користь позивача аліменти у розмірі визначеному позивачем у позовній заяві. Також зазначили, що позивач неаргументовано зазначила, що у відповідача, за первісним позовом, наявне нерухоме майно, а саме транспортний засіб марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, який насправді належить на праві власності матері відповідача - ОСОБА_4 Крім того, при вирішення питання про стягнення аліментів, просили врахувати наявність у відповідача на утриманні непрацездатного батька, який є інвалідом І групи, проживає разом з відповідачем та знаходиться на його повному матеріальному утриманні.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні вимоги первісного позову, в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір'ю ОСОБА_1, вважала такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, вимоги зустрічного позову - такими, що підлягають задоволенню частково шляхом усунення перешкод ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 наступним чином: перша та третя субота або друга та четверта неділя місяця за домовленістю з матір'ю, з урахуванням бажання дитини та в присутності соціального працівника (перші дві зустрічі), але не більше трьох годин у місцях дитячого дозвілля, з метою налагодження дитячо-батьківських стосунків.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, думку малолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 від 04.02.2003 року (а.с. 15).

Також судом встановлено, та не заперечувалося сторонами, що малолітній ОСОБА_3 постійно проживає разом з матір'ю ОСОБА_1.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції ООН про права дитини Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини дитина для повноцінного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків, і в будь-якому випадку в атмосфері любові і моральної, і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Що стосується вимог за первісним позовом про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_5, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-7926 від 24.06.2015 року, за результатами обстеження житлово-побутових умов проживання позивача та дитини, з'ясовано, що умови для проживання та виховання дитини створено належним чином. Малолітня дитина проживає в одній кімнаті разом з матір'ю, для дитини виділено окреме спальне місце, місце для навчання, наявні дитячі іграшки та речі відповідного віку та сезону.

Батько в житті дитини, школи та класу участі не бере, не цікавиться рівнем навчальних досягнень сина, не відвідує батьківські збори.

Враховуючи зазначене, Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, керуючись рекомендаціями Комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, разом з матір'ю ОСОБА_1

За таких обставин, враховуючи, що позивач не заперечував шодо задоволення позовних вимог за первісним позовом в частині визначення місця проживання дитини, суд приходить до висновку, позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом аліментів на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Так, судом встановлено, та було безпосередньо визнано в судовому засіданні відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2, що останній є безробітним з літа 2014 року та має мінливий, нерегулярний дохід. З огляду на зазначені обставини, наявні підставі для визначення розміру аліментів в твердій грошовій суді, у відповідності до положень ч. 1 ст. 184 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як встановлено з матеріалів позовної заяви, та не заперечувалося стороною відповідача за первісним позовом в судовому засіданні, малолітній ОСОБА_3 має системне захворювання - шкірний псоріаз, внаслідок чого потребує постійного нагляду у лікаря-невролога, офтальмолога та дерматолога та систематичного лікування.

Також при визначенні розміру аліментів судом враховується матеріальне становище ОСОБА_2 та наявність у нього на утриманні непрацездатного батька, інваліда І групи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_5 (а.с. 47).

Як встановлено з відповіді Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_6, 1987 року випуску (а.с. 97).

Крім того, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_2 на праві приватної власності належать:

- земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_7, за адресою: АДРЕСА_2;

- земельна ділянка площею 0,1482 га, кадастровий номер НОМЕР_8, за адресою: АДРЕСА_2;

- земельна ділянка площею 0,1521 га, кадастровий номер НОМЕР_9, за адресою: АДРЕСА_2;

- будинок, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 141-143)

Таким чином, враховуючи стан здоров'я малолітнього ОСОБА_3, матеріальне становище відповідача, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, а саме наявність у останнього на праві власності транспортних засобів та нерухомого майна, а також наявність на утриманні непрацездатного батька, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісяця.

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини на весь час лікування ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей,

хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач фактично просить суд стягнути з відповідача передбачувані витрати на лікування малолітнього ОСОБА_3 на весь період лікування. Разом з тим, стороною позивача за первісним позовом, жодним чином не обґрунтовано розмір додаткових витрат на лікування дитини, зокрема не наведено розрахунку зазначених витрат, з урахуванням лікарських засобів, що періодично чи постійно має вживати ОСОБА_3, тривалості курсу прийому тих чи інших препаратів, не зазначено кількості необхідних дитині оглядів лікарів на місяць, а також вартості кожної медичної послуги.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що стороною позивача за первісним позовом не обґрунтовано за допомогою належних та допустимих доказів, розмір передбачуваних додаткових витрат на лікування малолітнього ОСОБА_3, з огляду на, що позов у вказаній частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд зауважує, що позивач у встановленому законом порядку не позбавлена права, звернутися до суду з позовом щодо стягнення фактично зазнаних додаткових витрат на утримання дитини.

Що стосується вимог зустрічної позовної заяви про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Положеннями до ч. 1 ст. 159 СК України передбачається, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (справа "Савіни проти України") у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя.

Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом а вачстині усунення перешкод щодо участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із системного тлумачення вказаних статтей Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 зазначив, що не бажає зустрічей з ним та будь-яких варіантів спілкування. Пояснив, що боїться батька, оскільки під час їх сумісного проживання, останній періодично, приблизно раз у півроку, приходив додому у стані алкогольного сп'яніння та дозволяв собі бити маму та ображав його безпосередньо. Зазначив, що не вірить, що батько може виправитися, оскільки останній поводив себе вказаним чином, скільки він себе пам'ятає. Водночас повідомив, що останній раз зустрічався з батьком у березні 2015 року, вони гуляли надворі разом з собакою, яка залишилася у батька після того, як вони припинили спільно проживати, прогулянка йому сподобалася.

Згідно Висновку Органу опіки та піклування Голосіївської РДА в м. Києві № 100-1116 від 26.01.2016 року за результатами робот з психологом Міського центру дитини Служби у справах дітей Виконавчого органу міської ради на емоційному фоні дитини виражена триважність та страх через непорозумінні дорослих та поодинокі зустрічі з батьком. Виявлений міцний позитивний емоційний зв'язок з матір'ю. Мати для хлопчика є центром захисту, безпеки, спокою, стабільності та комфорту. Про батька дитина говорить з перестрогою, так як хлопчик не довіряє йому та боїться. У ставленні до батька простежується емоційна відчуженість.

Батько до Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з метою визначення взаємовідносин батька з сином не з'являється, тобто не докладає жодних зусиль щодо обов'язку приймати участь у вихованні, розвитку та утриманні малолітнього.

З огляду на викладене, керуючись рекомендаціями Комісії з питань захисту прав дитини, Органом опіки та піклування Голосіївської РДА в м. Києві було прийнято рішення про доцільність надати висновок про усунення перешкод ОСОБА_2 щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином: перша та третя субота або друга та четверта неділя місяця за домовленістю з матір'ю, із урахуванням бажання дитини та в присутності соціального працівника (перші дві зустрічі), але не більше трьох годин у місцях дитячого дозвілля, з метою налагодження дитячо-батьківських стосунків.

Враховуючи, напружені дитячо-батьківські стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, міцний емоційний зв'язок дитини з матір'ю, та побоювання побачень з батьком, а також наданий висновок Органу опіки та піклування Голосіївської РДА в м. Києві, суд приходить до висновку, щодо необхідності обумовлення зустрічей між батьком і дитиною бажанням малолітнього ОСОБА_3, а також присутністю соціального працівника перші дві зустрічі, у місцях дитячого дозвілля кожної першої та третьої суботи або другої та четвертої неділі місяця, але не більше трьох годин.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 3, 6 ст. Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 150, 153, 157, 159, 161, 180, 182, 183, 184, 191 СК України, ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», п. 18 ППВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 10,11,57,60,88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі - задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_4 від 04.02.2003 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 167 від 04.02.2003 року) з матір'ю ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Києва, і.п.н. НОМЕР_2, проживаюча за адресою АДРЕСА_1).

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, і.п.н. НОМЕР_3, зареєстрований за адресою АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Києва, і.п.н. НОМЕР_2, проживаюча за адресою АДРЕСА_1) на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме з 06.04.2015 року, і до його повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї - задовольнити частково.

Визначити батькові ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, і.п.н. НОМЕР_3, зареєстрований за адресою АДРЕСА_3) порядок участі у вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_4 від 04.02.2004 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 167 від 04.02.2003 року), встановивши наступний графік їх побачень:

- перша та третя субота або друга та четверта неділя місяця, але не більше трьох годин, за попередньою домовленістю з матір'ю ОСОБА_1, з урахуванням бажання дитини та перші дві зустрічі в присутності соціального працівника. Зустрічі проводити в місцях дитячого дозвілля.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.