АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/522/16 Головуючий 1 інстанції - Погасій О.Ф.
Категорія -відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П., Гуцал Л.В.,

за участю секретарів - Асєєвої В.В., Гренбенщикової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1, діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року ОСОБА_1, діюча в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнювала. В остаточній редакції просить стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на її користь матеріальні збитки пов»язані з ремонтом автомобіля, спричинені внаслідок ДТП у розмірі 50000грн.; матеріальні збитки за проведення оцінки пошкодженого автомобіля у розмірі 635,00 грн.; збитки пов'язані з пошкодженням її здоров'я та здоров'я її малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3305, 52 грн.; моральну шкоду,спричинену їй у розмірі 5000,00 грн. та спричинену її сину у розмірі 5000грн.. Також просила стягнути на її користь з ОСОБА_3 матеріальні збитки пов»язані з ремонтом пошкодженого автомобіля, спричинені в наслідок цього ДТП, у розмірі 16 494,54 грн.; матеріальні збитки пов'язані з пошкодженням її здоров'я та здоров'я її малолітнього сина у розмірі 4880,00 грн.,; моральну шкоду на її користь у розмірі 45000,00 та моральну шкоду в інтересах її малолітнього сина у розмірі 65000,00 грн. (а.с. 127-129).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.09.2014 року біля 20 год. по пр. Московському, 45 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3, який керував автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPJRTER», державний номер НОМЕР_1, та з вини якого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2; автомобілем «LEXYS», державний номер НОМЕР_3; автомобілем НОМЕР_4; автомобілем НОМЕР_5. Постановою Московського районного м. Харкова від 19.11.2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та відносно накладено адміністративне стягнення.

Під час ДТП її автомобіль НОМЕР_4 отримав значні технічні пошкодження. Згідно звіту № 42/12/14 від 30.12.2014 року про оцінку її автомобіля розмір матеріальних збитків, завданих її автомобілю, становить 66 494,54 грн.; вартість проведення оцінки відповідно до акту прийому-передачі робіт по незалежній оцінці від 30.12.2014 р. складає 635,00 грн.

Також внаслідок ДТП їй та її малолітньому сину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 були спричинені ушкодження здоров'я. В зв'язку з ушкодженням здоров'я її та її сина вона витратила 3305,52 грн. та 4880,00 грн.

Внаслідок ДТП їй та її сину спричинено також моральну шкоду.

Відповідальність водія- відповідача ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ 3689338, в якому страхова сума за шкоду заподіяну життю та здоров'ю на одного потерпілого складає 100 000,00 грн., та страхова сума за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000,00 грн. 24.09.2014 року вона звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, спричинену пошкодженням її автомобіля внаслідок ДТП. Проте, листом ПрАТ «СК «ВУСО» від 13.11.2014 р. їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі несвоєчасного повідомлення ОСОБА_3 страхову компанію «ВУСО» пронастання страхового випадку.

ПрАТ СК «ВУСО» заперечувала проти позову. В письмових запереченнях посилалася на несвоєчасне повідомлення ОСОБА_3 страхову компанію «ВУСО» про настання страхового випадку. А саме, письмове повідомлення про ДТП від 19.09.2014 р. страхувальник подав тільки 25.09.2014 р., тобто, не виконав п.33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що позбавило страховика права на відшкодування шкоди за винні дії страхувальника (а.с.80-88).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2015 року вказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на її користь матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, у розмірі 50 000,00 грн., збитки за проведення оцінки майна у розмірі 635,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., а всього 55635 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3, на її користь матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 8584 грн. 35 коп., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., а всього 13584 грн. 35 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , діючої в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» і ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено у повному обсязі.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулось з апеляційною скаргою, просить рішення районного суду змінити. В частині стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 50 000,00 грн, збитків за проведення оцінки майна в розмірі 635,00 грн та моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., а всього 55 635,00 грн. - скасувати. В скасованій частині рішення - ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «ВУСО» відмовити в повному обсязі

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що необхідно було відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ СК «ВУСО» у повному обсязі, так як ОСОБА_3 несвоєчасно повідомив страхову компанію «ВУСО» про настання страхового випадку. А саме, письмове повідомлення про ДТП від 19.09.2014 р. страхувальник подав тільки 25.09.2014 р., тобто, не виконав п.33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що позбавило страховика права на відшкодування шкоди за винні дії страхувальника. Вважають, що з страхової компаніі не стягуються матеріальні збитки за проведення оцінки пошкодженого автомобіля та моральна шкода.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що 19.09.2014 року біля 20 год. 00 хв. по пр. Московському, 45 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3, який керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPJRTER», державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, та допустив зіткнення з автомобілями: «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_6; «LEXYS»державний номер НОМЕР_3; «HYUNDAI» державний номер НОМЕР_7; який зіткнувся з автомобілем НОМЕР_8.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2014 року, що набрала законної сили, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та відносно нього накладено адміністративне стягнення (а.с.9).

Внаслідок ДТП автомобілю НОМЕР_9 спричинені механічні пошкодження, що підтверджується ксерокопією довідки ВДАІ м. Харкова ГУМВС України в Харківської області (а.с.11).

З ксерокопії полісу АІ/3689338 вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», строк дії полісу з 16.08.2014 року до 15.08.2015 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн. (а.с.96).

Відповідно п. 1 ч.І ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом,- механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі, настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Закону, інших актів цивільного законодавства, аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

24 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, яке сталася 19.09.2014 року. Але листом ПрАТ «СК «ВУСО» від 13.11.2014 р. у виплаті страхового відшкодування їй було відмовлено з тих підстав, що страхувальник ОСОБА_3 в порушення п.п.33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у встановлений строк три робочих дня з часу ДТП не звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП, а саме, письмове повідомлення ОСОБА_3 було складено та підписано 25.09.2014 року (а.с.14).

З ксерокопії повідомлення про ДТП вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до ПАТСК «ВУСО» із заявою про ДТП 25.09.2014 року (а.с.97).

Згідно п.33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо- транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбачені статтею 41 цього Закону);

37.1.3.невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

37.1.4 неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров»ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо- транспортної пригоди.

В постанові пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз»яснено, що питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-ІV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачений випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах, передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961- ІV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови увиплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися; чи є ця подія страховим випадком.

З матеріалів справи вбачається, що згода ОСОБА_3 у вигляді відповідної заяви про згоду на відшкодування ним заподіяної шкоди відсутня.

В письмових запереченнях проти позову, в апеляційній скарзі, в поясненнях в судовому засіданні представник ПАТ «СК «ВУСО» не заперечував, що зазначена подія є страховим випадком.

Співробітник СК «ВУСО» ОСОБА_4 виїжджав на місто ДТП, про що складено акт від 19.04.2014 року.

Тому несвоєчасне повідомлення страхувальником ОСОБА_3 страховика ПАТ «СК «ВУСО про настання страхового випадку не позбавило страховика можливості дізнатися, що ця подія є страховим випадком, тому підстави для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування відсутні.

Судова колегія знаходить необґрунтованими посилання представника СК «ВУСО» в судовому засіданні апеляційного суду, що на момент прибуття аварійного комісара на місце ДТП автомобілі були прибрані з місця ДТП співробітниками ДАІ і це призвело до неможливості страховика зробити висновок щодо системи настання ДТП, обставин, що впливали на настання останнього, долю участі та вину інших учасників ДТП. З акту виїзду на місце ДТП від 19.09.2014 року вбачається, що ДТП сталася 19.09.2014 року о 19-45 год. по пр. Московському, 45 в м. Харкові з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPJRTER», державний номер НОМЕР_1. З вини останнього сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2; автомобілем «LEXYS», державний номер НОМЕР_3; автомобілем НОМЕР_4; автомобілем НОМЕР_5. Аварійний комісар прибув на місце ДТП через тривалий час - о 21год.10 хв. З пояснень ОСОБА_5 вбачається, що автомобілі були прибрані з міста ДТП співробітниками ДАІ з метою запобігання аварійної ситуації на дорозі після ДТП , так як аварійний комісар прибув через тривалий час.

Вина водія ОСОБА_3 у вказаній ДТП вбачається також з постанови Московського районного м. Харкова від 19.11.2014 року, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та відносно нього накладено адміністративне стягнення.

Позивач просить стягнути матеріальні збитки, спричинені пошкодженням її автомобілю, у розмірі 66494 грн. 54 коп.

Згідно приписів ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Згідно висновку оцінювача ФОП ОСОБА_6 за звітом № 42/12/14 про оцінку колісного транспортного засобу від 27.12.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 становить 58584 грн. 35грн.

Представник ПрАТ «СК «ВУСО» встановлену вищезазначеним висновком вартість відновлювального ремонту автомобіля ні в запереченнях проти позову, ні в судовому засіданні не оспорював.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальних збитків, пов'язаних з пошкодженням її автомобіля, підлягають частковому задоволенню, у розмірі встановленої вартості відновлювального ремонту у сумі 58584 грн. 35 коп.

Оскільки, за полісом АІ/3689338 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 у ПрАТ «СК «ВУСО», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн., суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивача з ПрАТ «СК «ВУСО» матеріальну шкоду у межах страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн., та з ОСОБА_3 - 8584 грн. 35 коп.

Судова колегія вважає необґрунтованими посилання представника СК «ВУСО», що ст. 22 Закону визначає чіткий перелік збитків, які підлягають відшкодуванню у випадку настання страхового випадку та відшкодування витрат за проведення судової експертизи в досудовому порядку не регламентується Законом.

В даному випадку позивач просила стягнути матеріальні збитки пов»язані з проведенням оцінки пошкодженого автомобіля у розмірі 635,00 грн. Представник СК «ВУСО» не заперечував, що страхова компанія не зробила звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_4, належного позивачу.

Відповідно до ст. 34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з»явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов»язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи ( дослідження).

З акту прийому- передачі робіт вбачається, що послуги за виконання звіту оплачені повністю в сумі 635 грн. (а.с.12).

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції правильно зазначив, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків за проведення оцінки пошкодженого автомобіля у розмірі 635,00 грн.

Але судова колегія вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з ПрАТ СК «ВУССО» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо- транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Суд першої інстанції обгрунтовано визнав, що позовні вимоги позивача заявлені в своїх інтересах та в інтересах її малолітнього сина в частині відшкодування матеріальних збитків, спричинених пошкодженням їх здоров'я, не підлягають задоволенню у повному обсязі, з тих підстав, що суду не надані докази про ступень важності отриманих при ДТП від 19.09.2014 року тілесних ушкоджень, що зазначені ушкодження здоров'я були спричинені саме при цьому ДТП тобто безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача при ДТП від 19.09.2014 року та ушкодженням здоров'я позивача та її сина суду не доведений.

Тобто суд дійшов правильного висновку щодо відсутності причинно -наслідкового зв'язку між ДТП від 19.09.2014 року та придбанням лікарських засобів, копії чеків про придбання яких були додані позивачем в додатках до позовної заяви, на підставі чого відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині. Однак безпідставно стягнув з ПрАТ «СК «ВУСО» 5 000,00 грн. на користь позивача у відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення районного суду.

Тому апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» слід задовольнити частково. Рішення районного суду слід змінити, скасувавши його в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000грн. та відмовити в задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги рішення суду в іншій частині не спростовують, судова колегія погоджується з рішенням суду в іншій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п3 ч. 1 ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2015 року змінити, скасувавши його в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000грн. Відмовити в задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: