Справа № 201/1834/16-ц (2/201/1220/2016)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого Черновського Г.В.,

при секретарі Шнейдеріс А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 14 квітня 2015 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ було накладено арешт на майно належне ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження на підставі виконавчого листа № 755/31809/2014, виданого Дніпровським районним судом м. Києва за заявою ПАТ «Укрсоцбанк». Оскільки вказаною постановою державного виконавця в тому числі був накладений арешт на майно боржника ОСОБА_1, яке перебуває в іпотеці ПАТ КБ «Приватбанк» за іпотечними договорами, укладеними в 2005, 2006 та 2011 роках, позивач просив суд звільнити з-під арешту, накладеного 14 квітня 2015 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладеного на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме: квартиру загальною площею 232,20 кв.м, житловою площею 201,10 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; квартиру загальною площею 131,40 кв.м, житловою 27,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2; нежитлове приміщення, загальною площею 77,20 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Шевченка, буд. 4, прим. 58; також просив суд покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору (а. с. 4-6).

Від представника інтересів позивача надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без участі сторони позивача, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, просив суд їх задовольнити (а. с. 40).

Відповідачі у судове засіданні не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні факти:

В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором № DNHLGK00000456 від 24 листопада 2005 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», між цими ж сторонами 24 листопада 2005 року був укладений договір іпотеки №DNHLGK00000456, за умовами якого в іпотеку банку була передана квартира, належна на праві власності іпотекодавцю, а саме: квартира загальною площею 232,20 кв.м, житловою площею 201,10 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 2009 та накладено заборону на відчуження іпотечного майна за реєстровим № 87 (а. с. 7-9).

В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором № DNHLGА00000548від 30 травня 2006 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», між цими ж сторонами 30 травня 2006 року був укладений договір іпотеки №DNHLGА00000548, за умовами якого в іпотеку банку була передана квартира, належна на праві власності іпотекодавцю, а саме: квартира загальною площею 131,40 кв.м, житловою 27,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 156 та накладено заборону на відчуження іпотечного майна за реєстровим № 52 (а. с. 12-13).

В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором № 2011-011 від 15 липня 2011 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», між цими ж сторонами 15 липня 2011 року був укладений договір іпотеки №2011-011-1, за умовами якого в іпотеку банку було передано нежитлове приміщення, належне на праві власності іпотекодавцю, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 77,20 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Шевченка, буд. 4, прим. 58. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1819 та накладено заборону на відчуження іпотечного майна за реєстровим № 1820 (а. с. 18-19).

Судом також встановлено, що постановою № 47203268 від 14 квітня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_2 при виконанні виконавчого листа № 755/31809/2014, виданого Дніпровським районним судом м.Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 915 534,65 грн. накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_5, в тому числі й на зазначені вище обєкти нерухомого майна, що є предметами вказаних іпотечних договорів, укладених між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 (а. с. 22).

Викладені вище обставини також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а. с. 23-27).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання….

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Частинами 1, 2, 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, вирішуючи вимоги позивача до відповідачів, враховуючи, що ПАТ КБ «Приватбанк» набув права іпотекодержателя обєктів нерухомого майна, належних на праві власності ОСОБА_1 (дві квартири та нежитлове приміщення) на підставі договорів, укладених у 2005, 2006 та 2011 роках відповідно, а постанова державного виконавця щодо накладання арешту на майно та заборони на його відчуження, в тому числі цього нерухомого майна, була винесена у квітні 2015 року на виконання виконавчого листа від 26 січня 2015 року, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, у звязку з чим вважає за можливе їх задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43, 44 ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321,391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного 14 квітня 2015 року постановою державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме:

- на квартиру загальною площею 232,20 кв.м, житловою площею 201,10 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- на квартиру загальною площею 131,40 кв.м, житловою 27,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2;

- на нежитлове приміщення, загальною площею 77,20 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Шевченка, буд. 4, прим. 58.

Стягнути з ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн., а саме: по 689 (шістсот вісімдесят девять) грн. 00 коп. з кожного.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська.

Головуючий суддя Г.В. Черновськой