РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/9752/16-ц

Провадження № 2-о/638/240/16

24 червня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Наумової С.М.,

при секретарі Токарєвій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту смерті.Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 12 січня 2016 року у місті Луганськ помер ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою про причину смерті № 42 , виданою 12.01.2016 Державною установою Луганською міською багатопрофільною лікарнею N98 у централізованому паталогоанатомічному відділенні; довідкою про смерть N9 106/06.2-03/77 виданою 15.01.2016 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції; квитанцією до прибуткового касового ордеру КП « Ритуальна служба м. Луганську»; документом про надання ритуальних послуг.

Реєстрацію смерті ОСОБА_2 було проведено за місцем смерті (Жовтневий район міста Луганська) у Жовтневому відділі ДРАЦС реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції 15 січня 2016 року, куди було здано лікарське свідоцтво про смерть.

Місто Луганськ визнано тимчасово окупованою територією відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_3 України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 р.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які документи видані органами та посадовими особами на тимчасово окупованій території є недійсними і не створюють правових наслідків.

Тому отримане у м. Луганськ свідоцтво про смерть є недійсним.

Позивач, ОСОБА_1, зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданим органом державної реєстрації актів цивільно стану м. Луганська 07.06.1963 р.(актовий запис №997).

Визнання факту смерті ОСОБА_2 необхідне для отрмання свідоцтва про смерть державного зразка. Свідоцтво про смерть також необхідне для оформлення спадщини.

На цей час ОСОБА_1 невідомо про інших спадкоємців ОСОБА_2, крім неї. Невідомо й склад спадкового майна. Спору про право, яке має вирішуватися в порядку позовного провадження не існує.

Зареєструвати смерть ОСОБА_2 у органах РАЦС на підконтрольній Україні території у звичайному порядку (на підставі лікарського свідоцтва про смерть) вона не може, оскільки лікарське свідоцтво про смерть було здано у органи РАЦС на тимчасово окупованій території. Крім того, на тимчасово окупованій території видають лікарські свідоцтва про смерть, які не відповідають формі № 106/О, а тому вони не можуть бути підставою для реєстрації смерті.

Тому позивач просить встановити факт смерті 12 січня 2016 року ОСОБА_4 (дата народження: 29.12.1938 року, місце народження с. Черкасівка Полтавського району, Полтавської області, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.)

Заявник та її представник адвокат ОСОБА_3, в судове засідання не зявилися, адвокат наддав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 2статті 256 ЦПК України,у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до пункту 1постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 частини 1статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 257-1 ЦПК України.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_3 України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Згідно статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-І/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженоїнаказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надано копію лікарської довідки про причину смерті ( до форми № 106/у № 42, виданої для поховання, згідно якої ОСОБА_2, помер 12.01.2016 року, смерть настала внаслідок набряку легень гострий повторний інфаркт міокарда передньої стінки лівого желудочку (а.с. 5), місце смерті вказано Луганська область, м. Луганськ (а.с.6).

Відповідно до частин 2, 3статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, заява ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, про встановлення факту смерті підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 12.01.2016 року, місце смерті: Луганська обл., м. Луганськ, мешкав за адресою: АДРЕСА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,212-215,234,256,257-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 12.01.2016 року, місце смерті: Луганська обл., м. Луганськ, мешкав за адресою: АДРЕСА_1

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий: С.М. Наумова