Справа №2/489/624/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Коденко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про визначення часток у спільній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 р. позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила визначити частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м.Миколаєві, по пров. 2-й Кільцевий, 18, у відповідності з частками співвласників у праві власності на житловий будинок за нею 27/100, та її батьком - ОСОБА_3, який помер 19 червня 2004 року, - 73/100. Просила визнати за нею право власності на 73/100 частки земельної ділянки площею 0,0459 га., яка розташована за зазначеною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті батьків, ОСОБА_3, померлого 19 червня 2004 року, ОСОБА_4, померлої 15 березня 2015 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її померлому батьку належали 73/100 частки вказаного житлового будинку на підставі Договору про право забудови, посвідченого 23 травня 1957 року, а їй 27/100 частки на підставі Свідоцтва про спадщину за заповітом, посвідченого 28 квітня 1988 року. Також їй та батькові на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0459 га, передана у власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд у відповідності з рішенням Миколаївської міської ради від 10 грудня 1999 року на підставі Державного акту про право власності на землю. Спадкові права на 73/100 частки будинку вона оформила, а свідоцтво на таку ж частку земельної ділянки за цією адресою нотаріус не видав, посилаючись на невизначеність часток співвласників земельної ділянки в правовстановлюючому документі.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що є донькою позивачки, проти позову не заперечувала.

Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_5 (після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1) є донькою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с. 7,8).

ОСОБА_3 помер 19 червня 2004 року, ОСОБА_4 15 березня 2015р., у відповідності до копій свідоцтв про смерть (а.с. 5,6).

Після смерті ОСОБА_4, Другою миколаївською нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 248/2015р. Із заявою про прийняття спадщини звернулась її донька ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, як така, що була зареєстрована та постійно проживала зі спадкодавицею на момент її смерті (а.с. 77).

Рішенням від 12 березня 1957 року № 859 ОСОБА_3 виділено під індивідуальну забудову земельну дільницю по пров. 2-му Кільцевому, 18, у м. Миколаєві. (а.с. 14).

У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 007718, ОСОБА_3, ОСОБА_1, які проживають у м. Миколаєві. по пров. 2-му Кільцевому, 18, у м. Миколаві, на підставі рішення Миколаївської міської ради від 10 грудня 1999р. належить земельна ділянка площею 0,0459 га., яка передана для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про спадщину за законом від 03 листопада 2015р., спадкоємцем 73/100 часток житлового будинку № 18 по пров. 2-му Кільцевому у м. Миколаєві,після смерті ОСОБА_4, яка померла 15 березня 2015р., є її донька ОСОБА_1. Спадщина у виді зазначеного майна належала чоловікові спадкодавиці ОСОБА_3, який помер 19 червня 2004 року, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на підставі Договору про право забудови, посвідченого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 23 травня 1957 року за реєстровим № 1-5199, зареєстрованому в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 08 лютого 1960 року за № 7923 (а.с. 10,13).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 листопада 2015р., ОСОБА_1 належать 73/100 частки житлового будинку по пров. 2-му Кільцевому, 18, у м. Миколаєві, на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-830 від 03 листопада 2015 р. (а.с. 11).

У відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 28 квітня 1998 року, ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_6 є спадкоємицею ОСОБА_7, яка померла 15 березня 1978 року. Спадковим майном є 27/100 часток житлового будинку в м. Миколаєві, по пров. 2 Кольцевому, 18. (а.с.69).

При зверненні до нотаріуса за оформленням спадкових прав на земельну ділянку № 18 по провулку Кільцевому другому у м. Миколаєві, площею 0,0459 га., ОСОБА_1 отримала відмову, оскільки частки співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не визначені (а.с. 28).

Згідно статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Із наданих суду доказів вбачається, що частки співвласників будинку № 18 по пров. 2-му Кольцевому у м. Миколаєві ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є 27/100 і 73/100 відповідно.

У відповідності до частини 4 статті 120 Земельного кодексу України в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кільком особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди.

Тому, слід визнати ідеальні частки у спільному сумісному праві власності ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0459 га. за адресою: провулок 2 Кільцевий, 18 в м. Миколаєві, у відповідності до їх часток в праві власності на житловий будинок, а саме: за ОСОБА_3 73/100 частини, за ОСОБА_1 27/100 частини.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, перешкодою для вчинення такої дії стало невизначеність часток співвласників земельної ділянки. Оскільки ідеальні частки співвласників визначені судом, додаткового визнання за позивачкою права власності на 73/100 частки земельної ділянки не потребує, тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визначити ідеальні частини у спільному сумісному праві ОСОБА_3

Устимовича, який помер 19 червня 2004 р., та ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0459 га. за адресою: провулок 2 Кільцевий, 18 в м. Миколаєві на підставі державного акту на право спільної власності на землю серії I-МК №007718 виданого 24 січня 2000 р. Миколаївською міською радою і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2834 таким чином: за ОСОБА_3 73/100 частини, за ОСОБА_1 27/100 частини.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький