Провадження № 2/185/448/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Юдіної С.Г.

за участю секретаря Заверуха О.А.

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлоград цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу і визнання права на 1/2 частину майна набутого за час спільного сумісного проживання, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 в якому просив суд : встановити юридичний факт спільного проживання однією сімєю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу в період 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5, померлої 05.12.2014 року; визнати майно на суму 70 599, 90 грн. спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5, померлої 05.12.2014 року; визнати за позивачем право на 1/2 частину майна набутого за період спільного проживання з ОСОБА_5, померлою 05.12.2014 року на суму 35 299, 95 грн.; стягнути з відповідачів на його користь 35 299,95 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у кінці жовтня 2007 року він познайомився з ОСОБА_5. На той період часу він ні з ким не проживав і за спільним бажанням з нею вони стали сумісно проживати як чоловік і дружина. Вели спільне господарство, піклувалися один про одного, підтримували один одного. Вони спільно проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, дана квартира належала ОСОБА_5 Протягом тривалого часу він опікувався ОСОБА_5 забезпечував її матеріально, надавав іншу допомогу, вони спільно сплачували житлово-комунальні послуги, проводили поточні ремонти у квартирі. 05.12.2014 року ОСОБА_5 померла. За період сумісного проживання ними було придбано наступне : у 2010 році замінено опалення, труби і регістри на суму 2 220 грн.; купили новий санвузол вартістю 1500 грн.; двері в кількості 5 штук у 2010 році на загальну суму 6000 грн.; дві шафи-купе у 2011 році на загальну суму 6 000 грн.; шафу купе до зальної кімнату у 2013 році вартістю 6000 грн.; меблі для прихожої вартістю 2400 грн. у 2011 році; газову піч «Горєніє» вартістю 4829,90 грн.; дошку для прасування вартістю 800 грн. у 2011 році; складні крісла для дачі у 2012 році вартістю 350 грн.; ялинку у 2012 році вартістю 800 грн.; у 2011 році 20 мішків цементу, 10 мішків гравію, півтони піску, а всього на суму 3000 грн.; у 2011 році на дачі купили і побудували баню сауну за 4000 грн.; збудували майстерню на дачі у 2012 році вартістю 2500 грн.; побудували на дачі деревяний туалет у 2011 році на що витрачено 1500 грн.; у 2013 році збудували теплицю витративши на плівку і арматуру 1000 грн.; у 2011 році збудували балаган витративши 800 грн.; у 2012 році утеплили дачу витративши утеплювача, деревяних балок і 50 скляних блоків на загальну суму 5000 грн.; придбали лінолеуму 54 кв.м на загальну суму 15 000 грн.; фріз на суму 120 грн.; протягом 2010 - 2012 року замовляли металопластикові вікна на суму 4800 грн., всього майна було придбано на суму 70 599, 90 грн. Відповідачі є сином та донькою померлої ОСОБА_5, після смерті останньої вони змінили замки у квартирі де він мешкав, фактично вигнали його з квартири та повідомили йому, що все майно належить виключно їм, щоб він покинув квартиру та дачу. ОСОБА_5 часто хворіла, всі витрати повязані з її лікуванням, придбанням ліків, здійснювалися за рахунок спільних з ОСОБА_5 коштів.

У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, а саме зазначив в обґрунтування позову у переліку майна спільно придбаного з ОСОБА_5 замінив деякі суми витрат, що в сукупності не змінило тих вимог та їх суми, які були заявлені у позові.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, кожен окремо ні заявлені, ні уточнені позовні вимоги не визнали, посилаючись на доводи викладені в запереченнях на позов відповідно до змісту яких зазначили, що позивач ніколи не мешкав однією сімєю з їх матірю, як вбачається із рішення Павлоградського міськрайонного суду від 23.11.2011 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання втратившим право на користування жилим приміщенням, було встановлено, що до травня 2009 року ОСОБА_3 проживав з дружиною ОСОБА_6, він намагався повернутися у квартиру його дружини для постійного проживання, однак ОСОБА_6 змінила замки та не впускає його до квартири. Отже позивач не міг з 2007 року спільно проживати з їх матірю як чоловік та дружина. Він дійсно був з нею знайомий, підтримував дружні стосунки, але однією сімєю ніколи не мешкав. Жодного доказу на підтвердження позовних вимог щодо придбання майна на загальну суму 70599,90 грн. позивачем не надано, просили у задоволені позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні уточнену позовну заяву позивача не визнала, посилаючись на доводи викладені у запереченнях на позов та на свої пояснення надані у судовому засіданні.

Представник третьої особи Першої Павлоградської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі у вирішення спору покладається на розсуд суду.

Вислухавши учасників процесу, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підставах.

05 грудня 2014 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9)

Згідно із відповіддю Першої Павлоградської державної нотаріальної контори на запит суду від 20.11.2015 року. Після померлої 05.12.2014 року ОСОБА_5 заведено спадкову справу на підставі заяви про прийняття спадщини від сина померлої ОСОБА_4. Також до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори надійшли заяви від 28.04.2015 року про прийняття спадщини від доньки померлої ОСОБА_1, 27.10.2015 року від громадянського чоловіка померлої ОСОБА_3. Інших заяв про відмову або прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину після померлої ОСОБА_5 станом на 20.11.2015 року не видавалося. (а.с. 23).

Приймаючи рішення по суті заявленого позову суд керується положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач звертаючись до суду з позовом просить суд встановити факт спільного проживання однією сімєю його та ОСОБА_5 в період з 2007 року. Однак, як було встановлено у судовому засіданні і підтверджено позивачем, з 03.03.2000 року до січня 2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Крім того, згідно із рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 23.11.2011 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судом було встановлено, що ОСОБА_6 з 03.03.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, останній з цього часу з її дозволу проживав в її квартирі АДРЕСА_1, з березня 2009 року він у зазначеній квартирі не проживає. (а.с. 34)

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Однак до січня 2010 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

Крім того у судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що приблизно років 6 знає позивача, як сусіда, бо він мешкає у тому ж будинку де і позивач мешкав з ОСОБА_5 Знає зі слів ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що вони спільно витрачали кошти на ремонт. На його думку вони проживали як подружжя.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він був головою дачного кооперативу, знає ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по дачі. Іноді вони спільно відпочивали на дачі, бачив ОСОБА_3 на дачі у ОСОБА_5, вони спільно з ОСОБА_5 все робили по дачі. Він зробив висновок що вони були подружжям.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_3 років 10. Спілкувалися переважно по дачі, у нього недалеко від ОСОБА_5 також є дача. ОСОБА_3 і ОСОБА_5 разом приїздили на дачу, разом там працювали. Був у квартирі бачив, що вони роблять ремонт. За чиї кошти робили ремонт, чи був у них спільний бюджет сказати не може.

Згідно із ст. 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, сімя створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, а також на інших підставах, не заборонених законом та моральним засадам суспільства.

Таким чином, суд вважає що позовні вимоги щодо встановлення факту спільного проживання однією сімєю його та ОСОБА_5 в період з 2007 року не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду отже не підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Позовні вимоги щодо визнання майна на суму 70 599, 90 грн. спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та визнання за позивачем права на 1/2 частину майна набутого за період спільного проживання з ОСОБА_5 на суму 35 299, 95 грн. задоволенню не підлягають. Так позивачем не надано суду жодного належного та допустимого догляду на підтвердження даних заявлених позовних вимог, у звязку з чим у їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 137, 212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу і визнання права на 1/2 частину майна набутого за час спільного сумісного проживання відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_10