1Справа № 0818/3707/2012 4-с/335/25/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, скаргу приватного підприємства «Юнімед» на дії та рішення державного виконавця та начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

ПП «Юнімед» звернулось до суду з позовом зі скаргою на дії та рішення державного виконавця та начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі Відділ ДВС), в якій просить:

визнати неправомірними дії головного державного виконавця Бородавко Едуарда Валентиновича та начальника Відділу ДВС ОСОБА_2 щодо стягнення з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій у виконавчому провадженні № 37537216 при примусовому виконанні виконавчого листа № 0818/3707/2012, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 13 березня 2013 року;

визнати незаконною та зобовязати начальника Відділу ДВС ОСОБА_2 скасувати постанову головного державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_3 від 22 квітня 2013 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 37537216, прийняту відносно майна ПП «Юнімед», сума стягнення 286 062,03 гривень;

зобовязати начальника Відділу ДВС ОСОБА_2 вчинити усі необхідні дії, направлені на зняття розшуку та арешту, накладеного згідно з постановою від 22 квітня 2013 р. на автомобіль марки Chevrolet Lacetti NF 486, державний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова: KL1NF486E7K544942, який зареєстровано за ПП «Юнімед».

В обґрунтування скарги зазначає, що у грудні 2015 р. було зясовано наявність арешту на вищевказаний автомобіль та його розшуку. Заявник звернувся до начальника Відділу ДВС ОСОБА_2 із заявою про скасування арешту та розшуку, на яку 4 березня 2016 р. отримав відповідь про завершення виконавчого провадження, однак, в задоволенні вимог про зняття арешту та розшуку було відмовлено з підстав несплати виконавчого збору та витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій. Вказує на безпідставність стягнення виконавчого збору, оскільки боржнику не було своєчасно надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого він був позбавлений виконати рішення самостійно. Крім того, постановою державного виконавця від 6 жовтня 2014 року виконавче провадження було завершено та припинено чинність арешту майна, скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23 квітня 2013 р. було порушено провадження у справі про банкрутство ПП «Юнімед» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Відтак, державний виконавець мав звернутись до господарського суду із заявою про наявність вимог про стягнення виконавчого збору, що ним зроблено не було. Крім того, відомості про арешт не були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. З наведених підстав просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника підтримала скаргу та пояснила суду, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів відправлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, так само як і доказів її отримання, тому вважає безпідставними виконавчі дії. Також державний виконавець у першу чергу мав звернути стягнення на грошові кошти, а після цього застосовувати арешт іншого майна. Крім того, постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 6 жовтня 2014 р., яка наявна в матеріалах виконавчого провадження, не відповідає за своїм змістом постанові, розміщеній в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень, в частині скасування арешту, тому вважає її сфальшованою. В цей же час зазначила, що ніяких дій щодо стягнення з боржника виконавчого збору державним виконавцем вжито не було, і про існування постанови про стягнення виконавчого збору, а також постанови про накладення арешту боржник дізнався з відповіді на своє звернення до Відділу ДВС 4 березня 2016 р., отже, строк звернення до суду зі скаргою не пропущено.

У судовому засіданні представник субєктів оскарження пояснила, що вимоги скарги Відділом ДВС не визнаються, оскільки відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», якщо боржником не сплачено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, арешт не знімається. Просила у задоволенні скарги відмовити. В подальшому в судове засідання 22 квітня 2016 р. не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з огляду на що суд вважав за можливе закінчити розгляд скарги за відсутності представника Відділу ДВС.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

На виконанні у Відділі ДВС перебувало зведене виконавче провадження № 33437186 щодо боржника ПП «Юнімед», яке в подальшому було розєднано та окремо виділене виконавче провадження № 37537216 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у справі № 0818/3707/2012 про солідарне стягнення з ОСОБА_4, приватного підприємства «Юнімед» заборгованості за кредитним договором у розмірі 286 062,03 грн., що підтверджується листом Відділу ДВС від 11 лютого 2013 р. № 4990/1 (арк. справи 191), матеріалами виконавчого провадження № 37537216.

Також з матеріалів виконавчого провадження вбачається наступне.

Постановою головного державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_3 від 15 квітня 2013 р. було відкрито виконавче провадження № 37537216 та боржнику визначено строк для самостійного виконання вищевказаного виконавчого листа до 21 квітня 2013 р.

22 квітня 2013 р. головним державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_3 прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 28 606,20 гривень.

22 квітня 2013 р. головним державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_3 прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення 286 062,03 грн.

27 травня 2013 р. головним державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_3 прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі введення мораторію на задоволення вимог кредиторів господарським судом Запорізької області.

6 жовтня 2014 р. стягувач звернувся до Відділу ДВС із заявою про повернення виконавчих документів та закінчення виконавчого провадження.

Постановою головного державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_3 від 6 жовтня 2014 р. виконавче провадження було поновлено.

6 жовтня 2014 р. головним державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_3 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Суд, досліджуючи цей доказ, звертає увагу, що зміст цієї постанови, наявної в матеріалах виконавчого провадження, не збігається зі змістом цієї ж постанови, розміщеній в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень (містяться розбіжності в частині п. 2 постанови припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення). Проте, за поясненнями представника Відділу ДВС у судовому засіданні, державним виконавцем було допущено технічну описку та помилково зазначено цей пункт у постанові.

Також з матеріалів справи випливає, що ПП «Юнімед» звернулось до Відділу ДВС із заявою про скасування арешту та розшуку автомобіля, на яку отримало відповідь за № 6783/7 без зазначення дати про відсутність правових підстав для зняття арешту у звязку з несплатою виконавчого збору (арк. справи 207210). В судовому засіданні було встановлено, що дану відповідь ПП «Юнімед» отримало 4 березня 2016 р., а з матеріалами виконавчого провадження представник ПП «Юнімед» ознайомилась після надання їх у судовому засіданні 19 квітня 2016 р., про що в матеріалах справи наявна її заява.

Проте, однією з вимог скарги ПП «Юнімед» на дії та рішення державного виконавця та начальника Відділу ДВС є вимог про оскарження дій, повязаних із стягненням виконавчого збору. При цьому, в судовому засіданні представник заявника пояснила, що ніяких дій з приводу стягнення виконавчого збору щодо ПП «Юнімед» державним виконавцем не вчинялося, а права ПП «Юнімед» порушено саме постановою державного виконавця від 22 квітня 2013 р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 28 606,20 гривень, оскільки ПП «Юнімед» не було своєчасно повідомлено про відкриття виконавчого провадження, у звязку із чим воно було позбавлено можливості виконати виконавчий документ самостійно у встановлений державним виконавцем строк.

Вимогами пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу.

У пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону України «Про виконавче провадження» при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належить до компетенції адміністративних судів.

Аналогічний висновок міститься й у пункті 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства к справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».

Відтак, вимоги ПП «Юнімед», повязані з оскарженням дій та прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства при розгляді даної скарги, з огляду на що на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України провадження в цій частині вимог скарги підлягає закриттю із розясненням ПП «Юнімед» права звернутись з відповідним позовом до адміністративного суду.

В цей же час, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження, тобто сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За вимогами статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно з вимогами частини пятої статті 25 цього Закону, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як визначено статтею 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

В матеріалах виконавчого провадження наявний супровідний лист від 15 квітня 2014 р. № 13356/7 на адресу ПП «Юнімед», в якому зазначено про необхідність явки до державного виконавця 23 квітня 2013 р. для сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. Проте, доказів про направлення ПП «Юнімед» копії постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали виконавчого провадження не містять, так само як і відсутні докази отримання ПП «Юнімед» зазначеного вище листа.

Зазначені обставини, на переконання суду, свідчать про порушення державним виконавцем вимог частини пятої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження». Також ця обставина вплинула на можливість ПП «Юнімед» самостійно виконати виконавчий документ у встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ПП «Юнімед» у встановленому порядку не було своєчасно направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, чим ПП «Юнімед» також обґрунтовує свою скаргу, тому суд вважає за можливе в даному випадку поновити порушені права заявника шляхом визнання протиправними дій державного виконавця в частині несвоєчасного направлення ПП «Юнімед» постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 квітня 2013 р. ВП № 37537216.

Що стосується іншої частини вимог скарги про зняття арешту та розшуку майна боржника, то в цій частині суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на положення ч. 2 ст. 387 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, діюче законодавство передбачає наслідки порушення порядку накладення арешту та інших порушень під час накладення арешту на майно боржника. Цими наслідками є зняття арешту з майна боржника начальником відповідного відділу державної виконавчої служби або судом.

При цьому, відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Оскільки в даному випадку питання правомірності постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства, та враховуючи, що на даний час ця постанова державного виконавця не скасована, отже є чинною, тому вимоги заявника про зняття арешту та розшуку майна є передчасними.

Крім того, як вже зазначалось судом вище, арешт може бути знятий за рішенням суду, що передбачає можливість заявника звернутись до суду в порядку позовного провадження у разі встановлення наявності підстав для такого зняття.

Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє скаргу ПП «Юнімед» частково.

Керуючись ст.ст. 210, 383388 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в частині вимог скарги приватного підприємства «Юнімед» на дії державного виконавця та начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо стягнення з боржника виконавчого збору, розяснивши заявнику право звернутись до адміністративного суду з даними вимогами.

В іншій частині скаргу приватного підприємства «Юнімед» задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 в частині несвоєчасного направлення приватному підприємству «Юнімед» постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 квітня 2013 р. ВП № 37537216.

В решті вимог скарги відмовити.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 22 квітня 2016 р.

Повний текст ухвали виготовлено 25 квітня 2016 р.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова