ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/688/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Біді В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 18153 грн. 97 коп., а також витрати на правову допомогу 1000 грн. та судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві вказано, що позивач надає відповідачу житлово-комунальні послуги, оскільки останній є власником АДРЕСА_1. У період з 01.07.2012 року по 31.08.2014 року, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за вказані послуги - 11997 грн. 28 коп. за утримання та опалення квартири та 6156 грн. 69 коп. за холодне та гаряче водопостачання та водовідведення.

Відповідно до положень ч.1 ст.157 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи вказаної категорії не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі (при цьому, на судове засіданні 20 квітня 2015 року представник позивача не з"явився, про причини неявки суд не повідомлений), а відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України - особи, які беруть участь у справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права.

На судовому розгляді справи представник позивача відсутній, при цьому, позивач був повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи (згідно з наявною розпискою у рекомендованому листі).

Отже, судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому судом враховано, що стороною позивача не заявлено клопотань про відмову від вказаного позову або про залишення його без розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, як у необгрунтованому, безпідставному та недоведеному.

Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проаналізувавши наведені дані, письмові пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши наявні матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити з таких підстав.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов»язує.

Відповідно до положень ст.322 ЦК України, власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить

Проте, позивач не надав жодних доказів, що відповідач є власником АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або актів законодавства.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, між сторонами взагалі не укладався договір про надання позивачем відповідачу вказаних житлово-комунальних послуг щодо АДРЕСА_1 (на наявність якого відсутнє посилання у позові), при цьому, в обгрунуванні позову позивач огульно зазначає, що у вказаній квартирі проживає три особи (без їх конкретного визначення), посилаючись також на те, що вищевказана заборгованість за воду та водовідведення вирахувана на трьох осіб (зазначаючи при цьому відповідачем лише одну особу без обгрунтування такої невідповідності).

Крім того, позивач не надав і доказів щодо фактичного надання вказаних житлово-комунальних послуг саме відповідачу, в тому числі, за період з 01.07.2012 року по 31.08.2014 року, при цьому, навіть в обгрунтуванні позову позивач всупереч власним вимогам зазначив щодо надання вказаних послуг трьом особам щодо вказаної квартири.

Крім того, з копії Договору від 13 грудня 2012 року щодо водопостачання між позивачем та ПАТ "АК Водоканал", останнім не визначено конкретного об"єкта водоспоживання, а міститься лише відсилання щодо того, що такий об"єкт має бути визначений у відповідному додатку - дислокації об"єкту, який відсутній.

Крім того, з положень ст.7 Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку» вбачається, що у статуті об»єднання співвласників багатоквартирного будинку визначається статутні органи об»єднання, їхні повноваження (порядок формування, порядок скликання, порядок голосування).

Позивачем не надано до суду статуту Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік», а отже не доведено і легітимність рішень зборів, на які посилається позивач, щодо встановлення тарифів на утримання будинку та прибудинкової території.

При цьому, згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.08.2012 року та змістом ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2013 року було визнано недійсним протокол установчих зборів ОСББ, проведених 14.06.2009 року, що став підставою для реєстрації Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку „Сердолік", а також визнано недійсними рішення установчих зборів ОСББ „Сердолік", які були проведені 14.06.2009 року, в тому числі щодо обрання керівних органів ОСББ. Вказаною ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2013 року зазначене рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.08.2012 року було залишено без змін, таким чином воно набрало законної сили.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч.2 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів; порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», істотною умовою договору на надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг.

Позивачем не доведено факту досягнення сторонами домовленості про розмір цін на будь-які послуги, оплати яких вимагає позивач.

Позивачем не доведено факт досягнення домовленості між Позивачем та Відповідачем щодо зазначеної ним у позові вартості послуг, а також не надано доказів, що свідчать про фактично понесені Позивачем витрати на надання вказаних послуг, отже позовні вимоги Позивача не підтверджені належними та допустимими доказами та не підлягають задоволенню, і огульне посилання позивача на відповідні розпорядження КМДА з цього приводу не спростовують такого висновку суду.

Відповідно до вимог п.п.2) п.1 ст.208 ЦК України - правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 п.3 ст.202 ЦК України - односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі належить зарахувати в доход держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» у повному обсязі.

Судові витрати у виді судового збору зарахувати в доход держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: