АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкртому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє не підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на Ѕ частики нерухомого майна в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Справа №756/1918/15-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/6163/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Богдан О.О.
Доповідач у судіа пеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
За життя ОСОБА_7 склала заповіт, згідно якого вона заповіла йому все майно. Після її смерті у визначений законом строк він звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також до вказаної контори для вступу у спадщину звернувся онук померлої - ОСОБА_4,

10 лютого 2015 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Саніною Л.А. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на 1/2 частину вказаної вище квартири. Відповідач не є особою, яка має право на обов'язкову частку у спадщині та не включений до заповіту, а отже йому не може бути видано відповідне свідоцтво про право на спадщину. Проте, останній відмовився надати правовстановлюючі документи на квартиру, посилаючись на їх відсутність.

Позивач зазначив, що у нього оригінали такого документа відсутні. Таким чином, нотаріус не може здійснити процедуру оформлення спадкових прав та рекомендувала звернутись до суду.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_2 просив суд, визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58, 7 кв. м., житловою площею 40, 7 кв.м.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва судді Шумейко О.І. від 23 квітня 2015 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, з яким він звернувся до суду у квітні 2015 року, та об'єднано в одне провадження до цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначив, що він є рідним онуком ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві.

Спадщина яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в Києві.

Наявність спадкового майна підтверджується свідоцтвом про право власності на житло видане Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва від 06 березня 2001 року, та свідоцтвом про право на спадщину за законом видане 18 жовтня 2012 року державним нотаріусом Ковалевською Н.В. Одинадцятої київської державної нотаріальної контори.

Позивач зазначив, що в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті бабусі ОСОБА_7, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори. Однак державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніною Л.А. 06 лютого 2015 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я позивача ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю у нього права на спадкування мотивуючи це тим, що 14 січня 2014року ОСОБА_7 склала заповіт на випадок її смерті на все майно на користь ОСОБА_2, підписаний іншою фізичною особою, який був посвідчений Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-20.

ОСОБА_4 зазначив, що на момент складання заповіту його бабусі було майже 98 років. В квартирі він з бабусею проживали лише у двох. Сторонні особи доступу до квартири без його дозволу не мали. ОСОБА_7 була в похилому віці і потребувала сторонньої допомоги яку ОСОБА_4 їй і надавав. Неодноразово викликав швидку медичну допомогу та дільничного лікаря.

Позивач зазначив, що на час складання так званого заповіту 14 січня 2014 року він знаходився дома у своїй квартирі разом з бабусею і ніякого нотаріуса не бачив і ніколи його не запрошував.

Посилаючись на вищевикладене, просив суд визнати недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, посвідчений Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою 14 січня 2014 року за реєстровим № 3-20 та визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті його бабусі ОСОБА_7.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування відмовлено.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на 1/2 частки нерухомого майна в порядку спадкування за законом задоволено.

Визнано недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, посвідченний державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніною Л.А. 14 січня 2014 року за реєстровим №3-20.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 (загальна площа квартири 58,7 кв. м) після смерті ОСОБА_7.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 3586,38 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вмоги ОСОБА_2, а в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідача ОСОБА_4 та його представники ОСОБА_5, ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Третя особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином (т.2 а.с. 41), а т ому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за її відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7 у віці 98 років. Смерть зареєстрована у відділі реєстрації смерті у м. Києві 28 липня 2014 року актовий запис №12745 (т.1 а.с.20). Причина смерті - хронічна серцево-судинна недостатність (т.1 а.с.136).

14 січня 2014 року року за життя ОСОБА_7 склала заповіт,яким заповіла все майно ОСОБА_2 ( т.1 а.с.32 об). Заповіт посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Саніною Л.А. о 17.45 год.,в реєстрі за №3-20.

На день смерті ОСОБА_7 була власником 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі: 1/3 частина - Свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 06 березня 2001 року, згідно з розпорядженням № 2059. від 06 березня 2001 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 20 березня 2001 року в реєстровій книзі за № 769; 1/6 частина - Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою 18 жовтня 2012 року і зареєстрованого в реєстрі за№ 8-2300, зареєстрованого в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 06 листопада 2012 року в книзі: д. 1200-213, номер запису: 769.

Вартість спадкового майна складає 334263 гривень.

З тексту заповіту вбачається, що «у зв'язку з похилим віком ОСОБА_7, на її особисте прохання, в її присутності текст заповіту, після прочитання нею вголос, підписаний в присутності заповідача та нотаріуса ОСОБА_11». Там же викладено ОСОБА_11 рукописний текст наступного змісту «на прохання заповідача ОСОБА_7, заповіт, після прочитання ним вголос підписаний мною ОСОБА_11 власноручно» . Міститься підпис ОСОБА_11

Спадковим майном є 1/2 частина трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Інша частина належала на праві власності ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності від 06 березня 2001 року та свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_12 (т.1 а.с.25) та була подарована ним сестрі ОСОБА_6 в січні 2015 року після призову до лав АТО.

ОСОБА_2 не є родичем або близьким другом родини ОСОБА_12, і вважає, що ОСОБА_7 склала на нього заповіт, та просила нічого не повідомляти онуку, оскільки позивач їй допомагав і вона вважала свого онука «не путьовим», крім того просила влаштувати її до будинку пристарілих.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. ст. 1248, 1253 ЦК України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися у присутності не менш як двох свідків.

При цьому свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.

Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Як убачається з матеріалів справи, заповіт, складений ОСОБА_7 14 січня 2014 року не відповідає змісту ст. ст.1248, 1253 ЦК України, зокрема він посвідчений нотаріусом за відсутності свідків.

Відповідач ОСОБА_4, заперечуючи проти того, що заповіт був підписаний від імені його бабусі ОСОБА_7 по причині того, що в день його складання спадкодавець не могла самостійно поставити свій підпис, у зв'язку з чим за неї розписалася інша особа, зазначав, що бабуся до укладення цього заповіту отримувала свою пенсію, зверталася із заявою про викрадення її грошей в січні 2014 року до органів Внутрішніх справ.

Наведені заперечення чітко узгоджуються з показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, яким суд першої інстанції наддав належну оцінку.

В той же час нотаріус в порушення вимог ч.2 ст.1247 ЦК України не з'ясував питання можливості написання заповіту заповідачем, оскільки очевидних фізичних вад таких як тремтіння рук, хвороба рук, повна немічність, відсутність зору або хвороби, крім похилого віку, які б були підставою для визначення неможливості написання заповіту заповідачем , не встановлено. Зазначення причини в заповіті - похилий вік, - не є достатнім для підписання іншою особою, з врахуванням всіх обставин справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє не підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: