АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5369/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2015 року у справі за подаянням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлені особи: стягувач: ОСОБА_4, боржник: ОСОБА_5 про примусове проникнення до житла, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2015 року подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про примусове проникнення до житла задоволено.

Дозволено примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 за адресою проживання боржника, за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2010 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про примусове проникнення до житла, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у серпні 2014 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла, посилаючись в обґрунтування на те, що на виконанні ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 2-271/2010, виданий 23 вересня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 11709,61 грн.

Зазначив, що виконавчий документ у добровільному порядку не виконаний, відомостей щодо доходів та майна боржником не надано.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було здійснено вихід за місцем знаходження боржника, за адресою: АДРЕСА_1, проте до квартири потрапити не вдалося, про що складено відповідні акти.

У зв'язку із викладеним, просив суд дозволити державному виконавцю ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві примусове входження до житла боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС знаходиться виконавчий лист № 2-271/2010, виданий 23 вересня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 11709,61 грн.

30 серпня 2013 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню зазначеного виконавчого листа з наданням боржнику строку для добровільного виконання, але у строк, встановлений для добровільного виконання, борг погашено не було.

Як вбачається з Актів державного виконавця від, 24 січня 2014 року, 25 лютого 2014 року 16 червня 2014 року, державному виконавцю не вдалося потрапити до зазначеної квартири, оскільки на багаторазові дзвінки та стукіт у двері ніхто не відчинив.

Задовольняючи подання головного державного виконавця, суд першої інстанції вважав його обґрунтованим.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції, задовольняючи подання, не звернув увагу на те, що божник не зареєстрований та не проживає за адресою: АДРЕСА_1, оскільки, як пояснив в судовому засіданні представник ОСОБА_3, боржник ОСОБА_5 до січня 2016 року був зареєстрований за вищезазначеною адресою.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника апелянта, що на час подачі апеляційної скарги боржник ОСОБА_5 за цією адресою вже не був зареєстрований, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що на час постановлення судового рішення боржник проживав за зазначеною адресою.

Відповідно до п.10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що питання про надання дозволу на проникнення до житла було розглянуте без повідомлення боржника, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку до не підлягає.

Головуючий

Судді