УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Завгородньої І.М., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення суми та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення суми та відшкодування моральної шкоди.

Посилався на те, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року на його користь з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» стягнуто банківський вклад розмірі 70 728 грн 05 коп. Однак рішення суду не виконано, а тому позивач просив стягнути з відповідача відсотки за користування депозитом за період до ухвалення судового рішення та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_4 заборгованість по відсоткам за користування банківським вкладом у розмірі 873 грн 37 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що сторонами визначена ставка відсотків за користування депозитом 3 % річних, а тому за період з 11 лютого 2015 року по день ухвалення рішення, тобто за 154 днів, розмір відсотків становить 873 грн 37 коп., які і підлягають стягненню.

Судами встановлено, що 12 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем укладений договір банківського вкладу «Лояльний» № 254276, відповідно до якого позивач вніс на депозит кошти у розмірі 35 000 грн строком на 460 днів під 25 % річних до 17 грудня 2014 року та під 3 % річних з 17 грудня 2014 року по 17 березня 2015 року з кінцевим терміном повернення 17 березня 2015 року.

23 грудня 2012 року між сторонами був укладений додатковий договір № 1 до договору банківського вкладу «Лояльний» № 254276, відповідно до якого позивач поповнив вклад на 34 000 грн і загальна сума вкладу становила 69 000 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року на його користь з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» стягнуто банківський вклад у розмірі 70 728 грн 05 коп., який складався з суми депозиту у розмірі - 69 000 грн та відсотків у розмірі 1 728 грн 05 коп.

З вказаного рішення вбачається, що суд стягнув суму внесеного банківського вкладу, що становить 69 000 грн та відсотки за період по 17 грудня 2014 року у розмірі 1 416 грн 13 коп. та за період з 18 грудня 2014 року по день ухвалення рішення, тобто по 10 лютого 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно з ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

У п. 2 договору банківського вкладу № 254276 від 12 грудня 2013 року передбачено, що у разі дострокового розірвання договору з ініціативи вкладника у період з 17 грудня 2014 року по 16 березня 2015 року банк здійснює перерахунок відсотків за ставкою 3 % річних з урахуванням п. 4 договору.

Згідно з п. 6.1 договору він діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань у повному обсязі (а. с. 93-95).

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції, який обґрунтовано стягнув відсотки за період з 11 лютого 2015 року за процентною ставкою 3 % річних.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Договором від 12 грудня 2013 року, укладеним між сторонами, відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Тому суди правильно відмовили у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року, якою залишено без змін рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М. Завгородня І.М. Іваненко Ю.Г.