Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року Рівненський міський суд

в особі головуючої судді Крижової О.Г.,

при секретарі Гриценюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛДІ» про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «ОЛДІ» про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 21 липня 2014 року була прийнята на роботу у ТОВ «ОЛДІ» на посаду інспектора з контролю якості продукції. Наказом від 09 листопада 2015 року її звільнено з роботи за п.1 ст. 36 КЗпП України. Звільнення позивач вважає незаконним, оскільки своєї згоди на звільнення із займаної посади не давала та заяви на звільнення не писала.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити в зв"язку з недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. Додатково пояснив, що представниками позивача не доведено неправомірності звільнення ОСОБА_1В.з роботи, оскільки позивач власноручно написала заяву про звільнення з роботи, та отримала трудову книжку. Вказав, що в судовому засіданні доведено те, що позивачкою повністю отримані кошти, які були перераховані їй на платіжну картку ПАТ КБ "ПриватБанк".

Свідок директор ТОВ «ОЛДІ» ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ТОВ «ОЛДІ» на посаду інспектора з контролю якості продукції 21 липня 2014 року, наказом від 09 листопада 2015 року її було звільнено з роботи за згодою сторін. Крім того пояснив, що заробітна плата позивачці виплачена в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що їй було відомо про прийняття на роботу ОСОБА_1, але особисто позивачки на роботі вона не бачила ні разу.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що працює на ТзОВ "ОЛДІ", вказав також, що ОСОБА_1 на роботі не зустрічав ніколи, додав, що заробітну плату отримує на платіжну картку ПАТ КБ "ПриватБанк", як і всі працівники товариства.

Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2014 року ОСОБА_1 подано заяву про прийняття її на роботу інспектором з контролю якості .

21.07.2014 року виданий наказ №256 про прийняття ОСОБА_1 на роботу .

09.11.2015 року ОСОБА_1 подано заяву про звільнення її з роботи за угодою двох сторін.

09.11.2015 року на підставі поданої заяви, виданий наказ №79 про звільнення з роботи.

Записи про прийняття та звільнення з роботи відображені в копії трудової книжки, поданої позивачем до позовної заяви.

Представниками позивача в судовому засіданні не заперечено, що позивач особисто отримала трудову книжку.

Відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Згідно відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.03.2016 року на запит та дублікатів банківських чеків від 13.08.2014 р., 10.09.2014 р., 05.03.2015 р., 13.05.2015 р., 08.07.2015 р. на рахунок ОСОБА_1 були нараховані кошти.

Відповідно до виписки по лицьовому рахунку ОСОБА_1 з 21.07.2014 р. по 09.11.2015 р. нараховувалась заробітна плата. Вказане підтверджує, що ОСОБА_1 були отримані заробітна плата та розрахункові кошти при звільненні, що сторонами не заперечується.

Як вбачається з п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами , при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Ст.57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі ст. 11 ЦПК України вбачається, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, те, що звільнення ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог чинного законодавства та відсутність доказів про порушення відповідачем її прав, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позивачем позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 257, 208-209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛДІ» про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може були оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошені рішення можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду на протязі 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду О.Г. Крижова