Категорія 53Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Пащенко Л.В.

при секретарі Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київського національного торговельно-економічного університету в особі відокремленого підрозділу Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету про скасування наказу про звільнення, зобовязання працевлаштувати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 8 лютого 2016 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та, враховуючи уточнені позовні вимоги, просила: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 321к від 31 серпня 2015 року в частині її звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у звязку із закінченням терміну дії контракту; зобовязати відповідача працевлаштувати її відповідно до спеціальності; стягнути із відповідача на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 15 698 грн. 10 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що згідно наказу відповідача № 256-К від 1 вересня 2010 року її було прийнято на роботу на посаду доцента кафедри фінансів Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету (далі Вінницький торговельно-економічний університет КНТЕУ) за контрактом на конкурсній основі терміном один рік до 31 серпня 2011 року. Рядом інших наказів строк дії контракту продовжувався, останнім із яких строк призначення ОСОБА_2 на вказаній посаді визначено до 31 серпня 2015 року.

28 липня 2015 року вона звернулась до відповідача із заявою про її працевлаштування, оскільки строк дії контракту закінчується, а на її вихованні та утриманні перебуває дитина віком до трьох троків. Однак, 31 серпня 2015 року зазначеним вище наказом ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Копію трудової книжки та витяг із даного наказу позивачка отримала 3 вересня 2015 року. Посилаючись на незаконність вказаного наказу через порушення відповідачем положень ч.3 ст.184 КЗпП України, позивачка просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 8 лютого 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи,порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно заяви ОСОБА_2 від 24 червня 2014 року, адресованої директору Вінницького торговельно-економічного університету КНТЕУ ОСОБА_3, ОСОБА_2 просила призначити її на посаду доцента кафедри фінансів цього учбового закладу з 1 вересня 2014 року за контрактом на конкурсній основі.

З витягу з наказу Вінницького торговельно-економічного університету КНТЕУ № 299-к від 1 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 призначено на конкурсній основі за контрактом на вказану посаду з 1 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року на умовах викладених у контракті № 98 від 1 вересня 2014 року, укладеного Вінницьким торговельно-економічного університетом КНТЕУ з ОСОБА_2 (а.с. 46-47).

З умовами контракту ОСОБА_2 була ознайомлена та погодилась на них, включаючи визначення строку його дії, маючи на момент його підписання на своєму утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 247133 (а.с. 12).

Наказом Вінницького торговельно-економічного університету КНТЕУ № 321-к від 31 серпня 2015 року ОСОБА_2 звільнено 31 серпня 2015 року у звязку із закінченням терміну дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, про що внесено запис до її трудової книжки(а.с 15, 18 (зворот), 82).

Наказом відповідача №261-к від 17 липня 2015 року оголошено конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників (а.с. 49), ознайомившись із яким, позивач подала відповідну заяву від 28 липня 2015 року про допуск її до участі у конкурсному відборі на заміщення вакантної посади доцента кафедри фінансів (а.с. 50). У звязку з цим її кандидатура була рекомендована до розгляду Вченій раді обліково-фінансового факультету Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ для обрання за конкурсом на заміщення вакантної посади доцента кафедри фінансів, що підтверджується витягом з протоколу засідання кафедри фінансів вказаного учбового закладу від 27 серпня 2015 року № 31 (а.с. 20). Згідно витягу з протоколу зазначеної вище Вченої ради факультету від 8 серпня 2015 року № 7 вирішено не рекомендувати Вченій раді Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ розглянути кандидатуру ОСОБА_2 для обрання за конкурсом на заміщення вказаної посади (а.с. 51). За результатами таємного голосування остання Вчена рада не рекомендувала директору даного учбового закладу призначати ОСОБА_2 на посаду доцента кафедри фінансів, що підтверджується витягом з протоколу засідання цієї Вченої ради від 1 вересня 2015 року № 6 (а.с. 52).

Іншої посади відповідно до спеціальності позивача у Вінницькому торговельно-економічного інституті КНТЕУ станом на той час не було, а згідно з інформацією про попит на робочу силу (вакансії) від 1 жовтня 2015 року в інституті була наявна лише одна вакансія «диспетчера», яка не відповідає спеціальності і кваліфікації ОСОБА_2 (а.с. 87).

Позивач була прийнята на роботу за вказаним контрактом та звільнена з роботи після спливу встановленого ним строку на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, а не за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, тому порушення вимог ч.3 ст. 184 КЗпП України не встановлено.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивачку було повідомлено про наявність вакантної посади «диспетчера», але на її зайняття остання не погодилась, належними та допустимими доказами не підтверджується. Однак враховуючи те, що цей висновок суду не впливає на правильність вирішення спору судом, а також на положення ст.308 ЦПК України про те, що не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань, доводи апеляційної скарги в цій частині слід відхилити.

Колегія суддів відхиляє інші доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до індивідуального трактування норм права та до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом, однак висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказану апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 8 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.М. Медяний

ОСОБА_4