АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2353/14-ц Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/774/537/К/16 ОСОБА_1
Категорія -27 (ІІ) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.

секретар: Євтодій К.С.

за участю: представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про виселення.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 квітня 2014 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про виселення та призначено справу до судового розгляду.

Справа призначалась судом до розгляду неодноразово.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2016 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про виселення закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк»,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що предметом спору різних по суті справ є один і той самий предмет позову, а тому не вірно застосував п.2 ч.І ст. 205 ЦПК України.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2013 р. в позові ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 про виселення та зобов`язання приватного нотаріуса видати дублікат договору купівлі-продажу, залишеного ухвалою Апеляційного суду Дніпроптеровської області від 15.01.2014 року без змін, відмовлено у виселенні у зв'язку із недодержанням вимог ст. 40 Закону України Про іпотеку, оскільки не надано доказів отримання відповідачами повідомлення про добровільне виселення (тобто, позовна вимога про виселення є передчасною).

Позов про виселення, поданий до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до відповідачів за яким ухвалено 10.10.2013 року рішення, стосувався певного періоду правовідносин до 05.06.2013 р., та певного кола осіб:ЗарецькогоОлексія Володимировича,ОСОБА_6, ОСОБА_7, Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, але поданий за відсутності підстав виселення, тобто позивачем не було надано доказів отримання відповідачам повідомлення про добровільне виселення відповідно вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про виселення., суд першої інстанції виходив з того, що наявне рішення суду, яке набрало законної сили, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Таким чином, пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України передбачено закриття провадження у справі виключно у випадку тотожності усіх чинників позову: складу сторін, предмета та підстав спору

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1133цс15 від 21.10.2015 р., 6-342цс15 від 11.11.15 р, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами про той самий предмет із тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 передбачено, що суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених ст.205 ЦПК України, перелік якої є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2013 р. в позові ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 про виселення та зобов`язання приватного нотаріуса видати дублікат договору купівлі-продажу, залишеного ухвалою Апеляційного суду Дніпроптеровської області від 15.01.2014 року без змін, відмовлено у виселенні у зв'язку із недодержанням вимог ст. 40 Закону України Про іпотеку, оскільки не надано доказів отримання відповідачами повідомлення про добровільне виселення (тобто, позовна вимога про виселення є передчасною).

Позов про виселення, поданий до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 05.06.2013 року стосувався певного періоду правовідносин, які виникли до 05.06.2013 р., та певного кола осіб:ОСОБА_3,

ОСОБА_6, ОСОБА_7, Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, але поданий за відсутності доказів отримання відповідачам повідомлення про добровільне виселення відповідно вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

Необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України).

У той самий час, прийняте з певних підстав судове рішення про відмову в позові за окремими категоріями справ при збереженні існуючих правовідносин, які спричинили звернення до суду, не є перешкодою для повторного звернення до суду заінтересованих осіб з метою вирішення спору.

Приймаючи до уваги дійсні обставини справи та той факт, що спір між сторонами не вирішено, судова колегія вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов свого висновку щодо застосування вимог ч. 2 ст. 205 ЦПК України.

Таким чином, закриваючи провадження у справі, суд не врахував підстави відмови у позові за попереднім рішенням та змін, які відбулися після ухвалення рішення (підтвердження права на звернення до суду в якості позивача) та не взяв до уваги, що зазначений позов не є тотожним.

З огляду на це закриття провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо спірних правовідносин між сторонами.

Таким чином, суд першої інстанції зробив передчасний висновок щодо закриття провадження у справі, не перевіривши тотожності усіх чинників позову: складу сторін, предмета та підстав спору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2016 року скасувати.

Справу направити до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу для подальшого розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

ОСОБА_9