Провадження № 2/641/674/2016 Справа № 641/1689/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

представника прокуратури - ОСОБА_1

представника позивача- Безродного О.В.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Прокурора Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом , договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

Прокурор Московського району м. Харкова звернувся до суду в інтересах держави в особі ОСОБА_3 міської ради з позовною заявою до відповідачів про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 23.12.2014 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 р.№ 2186 , яким посвідчено , що спадкоємцем майна , а саме: квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 09.05.2014 року є його утриманець ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; визнання недісйним договору купівлі продажу квартири , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 р№ 2554 , за змістом якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 та витребування квартири АДРЕСА_2 від добросовісного набувача ОСОБА_5 на користь територіальної громади в м. Харкові в особі ХМР з урахуванням уточненого позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 року задоволено заяву ОСОБА_4 (заінтересована особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6В.) про встановлення факту перебування заявника з 2009 року по 09.05.2014 року на утриманні ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 09.05.2014 року. На підставі вказаного судового рішення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 23.12.2014 видано свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстровий №2186). Вказаним свідоцтвом посвідчено, що на підставі ст.1265 ЦК України спадкоємцем майна (квартири АДРЕСА_2) ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 09.05.2014 року, є його утриманець ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 На підставі вказаного свідоцтва Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції 23.12.2014 року зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2. Однак, у подальшому вказане право припинено, оскільки за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 26.12.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (реєстровий №2554), ОСОБА_4 передав у власність, а ОСОБА_5 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2. На підставі цього договору Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції 26.12.2014 зареєстровано за ОСОБА_5 право власності на відповідну квартиру.

Однак, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015 року по справі №643/17375/14-ц задоволено апеляційну скаргу прокурора Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі ОСОБА_3 міської ради. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 скасовано, заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду. Однак, правовим наслідком скасування в апеляційному порядку рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 року є відсутність належного підтвердження факту перебування відповідача-1 на утриманні, з яким ч.2 ст.1265 ЦК України повязує виникнення права на спадкування та, виходячи з якого, нотаріусом здійснювалась видача спірного свідоцтва. При цьому, незважаючи на наявність рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 року про встановлення факту перебування ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_9, яке на час видачі спірного свідоцтва вважалось таким, що набрало законної сили, вказаного рішення не було достатньо для підтвердження непрацездатності ОСОБА_4, як утриманця. Згідно відомостей, які містяться в його паспорті, ОСОБА_4, - ІНФОРМАЦІЯ_2, у звязку з чим, в розумінні абз.2 ч.2 ст.1265 ЦК України, за своїм віком він не може вважатися утриманцем ОСОБА_9 Як вбачається з ухвали апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015, належних документів, які б підтверджували його непрацездатність, ОСОБА_4 під час розгляду справи №643/17375/14-ц не надано. Наявність підстав для визнання судом недійсним вищевказаного свідоцтва вказує також на підставність визнання недійсним в судовому порядку спірного договору купівлі-продажу квартири за правилами, встановленими для недійсності правочинів. Незаконність набуття ОСОБА_4 права власності на спадкову квартиру вказує на невідповідність укладеного ним у подальшому з ОСОБА_5 договору її купівлі-продажу вимогам ч.1 ст.658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару належить його власнику.

Однак, ОСОБА_3 міська рада в розумінні ч.3 ст.215 ЦК України є особою, заінтересованою у визнанні оспорюваного правочину судом недійсним. За таких обставин, порушені інтереси держави в особі ОСОБА_3 міської ради підлягають захисту виключно шляхом визнання недійсним спірного правочину, без застосування наслідків його недійсності (ст.216 ЦК України) у вигляді вимоги про повернення майна.

На даний час ХМР вважає себе належним власником спірної квартири відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.09.2015 р., яким вищевказану квартиру визнано відумерлою спадщиною та передано до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, а тому просить витребування квартири АДРЕСА_2 від добросовісного набувача ОСОБА_5 на користь територіальної громади в м. Харкові в особі ХМР.

Оскільки ОСОБА_3 міською радою захист вказаних інтересів в судовому порядку самостійно не здійснюється, наведене зумовлює необхідність прокурорського втручання.

В судове засідання представник позивача Прокурора Московського району м. Харкова Буч Р.В. та представник ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_10 зявилися, підтримали позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 23.12.2014 року, на підставі ст.1265 ЦК України спадкоємцем майна (квартири АДРЕСА_2) ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 09.05.2014 року, є його утриманець ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 17).

На підставі вказаного свідоцтва Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції 23.12.2014 року зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 26.12.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (реєстровий №2554), ОСОБА_4 (продавець) передав у власність, а ОСОБА_5 (покупець) прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2. На підставі цього договору Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції 26.12.2014 зареєстровано за ОСОБА_5 право власності на відповідну квартиру (а. с. 18-20).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015 по справі №643/17375/14-ц задоволено апеляційну скаргу прокурора Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі ОСОБА_3 міської ради. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 року про встановлення факту того, що ОСОБА_4 з 2009 року по 09 травня 2014 року перебував на утриманні ОСОБА_9, померлого 09 травня 2014 року - скасовано, заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду (а. с. 8-10).

За змістом п.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (далі-Порядку), можливість вчинення нотаріусом нотаріальної дії повязується з її відповідністю законодавству України, наявністю документів, необхідних для її вчинення.

Пунктом 4.3. глави 10 Порядку передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом факт перебування на утриманні підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили, про встановлення факту перебування непрацездатної чи неповнолітньої особи на утриманні

Також, згідно розяснень, які містяться в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, є підставою для одержання документів, які видають відповідні органи.

Однак, правовим наслідком скасування в апеляційному порядку рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 року є відсутність належного підтвердження факту перебування на утриманні, з яким ч.2 ст.1265 ЦК України повязує виникнення права на спадкування та, виходячи з якого, нотаріусом здійснювалась видача спірного свідоцтва.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо, зокрема, незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При цьому, згідно ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»N 7, від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Таким чином, з часу скасування судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 року, тобто з 10.02.2015 відсутні підстави, за яких відповідач ОСОБА_4 отримав право на спадкування, а тому відповідно до положень статті 1301 ЦК України отримане нею свідоцтво про право на спадщину від 23.12.2014 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, суд визнає недійсним.

Відповідно до Цивільного Кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутись до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною, так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до вимог ст.215 ЦК України правочин є недійсним у звязку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК України.

Проте статтею 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого поверненнявідшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Таким чином, на угоду укладену з порушенням вимог закону не поширюється загальне правило про наслідки недійсності правочину (двостороння реституція),якщо сам закон передбачає інші наслідки такого порушення.

Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України у разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати( добросовісний набувач), власник майна має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння , не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання, згідно статті 388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

За таких обставин, права особи, яка вважає себе власником майна або законним користувачем, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215,216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

ОСОБА_3 міська рада не була стороною в договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 26.12.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (реєстровий №2554), тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Можливість витребування майна, придбаного за відплатним договором, з чужого незаконного володіння закон ставить у залежність насамперед від того, є володілець майна добросовісним чи недобросовісним його набувачем.

Як встановлено судом, ОСОБА_5, яка придбала квартиру у ОСОБА_4, є особою , яка не знала і не могла знати про те, що особа, у якої придбано квартиру , не мала права її відчужувати, тобто є добросовісним набувачем в порозумінні частини 1 статі 388 ЦК України.

Рішенням Комінтернівського райсуду м. Харкова від 10 вересня 2015 року визнано відумерлою спадщину - квартиру АДРЕСА_2. що належала на праві власності ОСОБА_9 (а. с. 183-185), яка прийнята до комунальної власності міста (а. с. 150-152).

Таким чином, суд врахувавши, що власником спірного нерухомого майна а саме квартири АДРЕСА_2 є позивач ОСОБА_3 міська рада і воно вибуло з їх володіння не з їх волі, а у зв'язку з прийняттям рішення Московським районним судом м. Харкова , яке в подальшому було скасовано , а також встановивши, що ОСОБА_4 не був належним власником спірного нерухомого майна і не мав права його відчужувати, вважає, що позовні вимоги Прокурора Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі ОСОБА_3 міської ради про витребування квартири АДРЕСА_2 від добросовісного набувача ОСОБА_5 на користь територіальної громади м. Харкова в особі ОСОБА_3 міської ради підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Прокурора Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі ОСОБА_3 міської ради задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23.12.2014 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (реєстраційний №2186).

Витребувати квартиру АДРЕСА_2 від добросовісного набувача ОСОБА_5 (ПН НОМЕР_1) на користь територіальної громади м. Харкова в особі ОСОБА_3 міської ради.

Стягнути з ОСОБА_5 (ПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 міської ради судовий збір у розмірі 1378(одна тисяча триста сімдесят вісім),00 грн.

В решті задоволення позовних вимог Прокурора Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі ОСОБА_3 міської ради відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_11