справа № 243/4309/15-ц
провадження № 2/243/10/2016
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Ільяшевич О.В.
при секретареві Хміль О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сі-Ай-Ві-Компані» про стягнення вартості майна пропорційно частки в статутному фонді підприємства, -
13 травня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» про стягнення вартості майна пропорційно частки в статутному фонді ТОВ, стягнення частини прибутку. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 29 січня 2009 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина. 15 серпня 2009 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно із яким, спадкоємцем 1/2 частини майна померлого, є його дружина - ОСОБА_1 Спадкове майно, на яке в указаній частці видано свідоцтво, складається із долі ОСОБА_3 в Статутному фонді ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» у розмірі 33%, що дорівнює 16 995 грн. 00 коп. 15 серпня 2009 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_4 посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно якого спадкоємцем 1/2 частини майна померлого, є його донька - ОСОБА_2Спадкове майно, на яке в указаній частці видано свідоцтво, складається із долі ОСОБА_3 в Статутному фонді ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» у розмірі 33%, що дорівнює 16 995 грн. 00 коп. До теперішнього часу позивачам невідомо чи відбулися загальні збори ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» про затвердження звіту за 2008, 2009 роки, чи було розподілено прибуток за ці роки між учасниками та яким чином, яка була сума власного капіталу ТОВ на момент смерті ОСОБА_3, чи були анульовані корпоративні права спадкодавця та зменшено відповідно розмір статутного фонду, як і невідомо чи було прийнято рішення, щодо компенсації спадкоємцям ОСОБА_3 вартості майна «Сі-Ай-Ві-Компані» відповідно його частки в статутному фонді. 06 лютого 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» із відповідною письмовою заявою, спрямованою засобами пошти - рекомендованим листом, з проханням виплати їм вартість майна ТОВ пропорційної частки померлого спадкодавця ОСОБА_3 11 березня 2015 року, вищезазначений рекомендований лист повернувся позивачам з відміткою про причину повернення «за закінченням терміну зберігання». З моменту заявленої письмової вимоги і до теперішнього часу, відповідач вартість майна ТОВ пропорційної частки померлого спадкодавця ОСОБА_3 позивачам не сплатив. У звязку із викладеним, ОСОБА_1, ОСОБА_2 вимушені були звернутись до суду із даним позовом та просити суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь частину ринкової вартості майна товариства, пропорційно частки ОСОБА_3 в статутному фонді у розмірі 33% у рівних частках на кожну, а також частину прибутку ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» отриманого за 2008 рік та відповідну частину за 2009 рік до дня смерті ОСОБА_3, який помер 29 січня 2009 року, відповідно його частки в статутному фонді у розмірі 33%.
29 березня 2016 року, за результатами проведення судово-будівельної експертизи, позивачами було надано суду уточнену позовну заяву, якою зменшено розмір позовних вимог. Посилаючись на обставини викладені у первісному позову, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили суд винести рішення, яким стягнути з ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» на користь ОСОБА_1 частину ринкової вартості майна товариства визначеної на момент смерті ОСОБА_3, який помер 29 січня 2009 року пропорційно до його частки в статутному фонді у розмірі 33%, що дорівнює 566 380 грн. 00 коп.; стягнути з ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» на користь ОСОБА_2 частину ринкової вартості майна товариства визначеної на момент смерті ОСОБА_3, який помер 29 січня 2009 року пропорційно до його частки в статутному фонді у розмірі 33%, що дорівнює 566 380 грн. 00 коп.
Позивач ОСОБА_1, та її представник ОСОБА_5, який діє на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 25 травня 2015 року (а.с. 46), будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Позивач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані», будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, відомостей про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають задоволенню з огляду на іх законність та обґрунтованість.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що 29 січня 2009 року, за місцем свого постійного мешкання у ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 58 років помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_6: -НО №374886 (а.с. 16).
Після смерті ОСОБА_3 спадщина відкрилася за законом, заповіт відсутній. До першої черги спадкоємців увійшли його дружина ОСОБА_1 (а.с. 80) та донька ОСОБА_2 (а.с.79). За наслідками їх звернення до нотаріальної контори, була заведена спадкова справа № 47235521 (а.с. 89-93).
Так, 15 серпня 2009 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було посвідчені свідоцтві про право на спадщину за законом, відповідно яких спадкоємцями 1/2 частки майна померлого, є його дружина - ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2Долі в Статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «Сі-Ай-Ві-Компані», визначеної у розмірі 16 995 (шістнадцять тисяч девятсот девяносто пять) гривень 00 копійок або 33 %, належної спадкодавцю на підставі довідки, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Сі-Ай-Ві-Компані» 16 липня 2009 року за вихідним №3. Оцінка спадкового майна становить - 95 702 грн. 50 коп. ( свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 2009 року за № в реєстрі 1528 ( а.с. 59) та за № в реєстрі 1529 (а.с. 60).
Згідно із довідкою ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» від 16 липня 2009 року, за вих.№3, частка ОСОБА_3 в статутному фонді товариства станом на 29 січня 2009 року складала 33%, що відповідає у сумарному вираженні 16 995 грн. 00 коп. (а.с. 83).
Згідно із деклараціями з податку на прибуток ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» за 2008 та 2009 роки, надані Словянською ОДПІ в Донецькій області, прибуток у підприємства відсутній(а.с. 96-96 з.б.,97,97з.б.).
Відповідно довідки КП «БТІ» від 06 червня 2015 року №1369-1/0.81/01 наданої на адресу суду (а.с. 98,103), ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані», на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 2001 року за №1377, належить 95/100 частки приміщення комбінованого сховища для картоплі та овочів з котельною готовністю 91%, розташоване по вул. Дарвіна, 25 «в» у м. Словянську Донецької області. На підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 2006 року га р.№1969 відповідачем було продано 5/100 частки вказаного приміщення гр. ОСОБА_7
Згідно повідомлення Відділу Держземагенства у м. Словянську Донецької області №682/01-17 від 30 вересня 2015 року, земельна ділянка за адресою: вул. Дарвіна, 25«в» в м. Словянська, Донецької області, перебуває в XII економіко - планувальній зоні міста Словянська, вартість 1 м. кв. земельної ділянки становить: 341 грн. 54 коп. землі комерційного використання; 163 грн. 94 коп. землі промислового використання, та 136 грн. 61 коп. землі житлової забудови, транспорту, звязку (а.с. 196).
Відповідно матеріалів інвентаризаційної справи на нерухоме майно за адресою Донецька область, м. Словянськ, вул. Дарвіна, 25 «в», наданої КП «БТІ», інвентаризаційна вартість приміщення за вказаною адресою, всього, станом на 13 червня 2006 року становить 100 126 грн. 00 коп. ( зведений акт (а.с. 198)).
Згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи №192/7, дійсна ринкова вартість обєкта нерухомості, який розташований за адресою: Донецька область м. Словянськ ,вул. Дарвіна №25 «в», станом на 29 січня 2009 року становить 3 575 780 грн. 00 коп. В тому числі літ. А-2 - цех, 3 398 280 грн. 00 коп., літ. Б-2 котельня 177 500 грн. 00 коп.
Відповідно Статуту ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» затвердженого протоколом №7 від 15 лютого 2008 року, ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» є господарським товариством, створеним на засадах згоди фізичних осіб, обєднання їх майна й підприємницької діяльності, засноване за іх спільним рішенням та зареєстроване у виконавчому комітеті Словянської міської ради Донецької області 11 серпня 1998 року.
Товариство має статутний капітал у розмірі 51 500 грн. 00 коп. Статутний капітал складається з грошових вкладів учасників та поділено на 5 частки. Частка у статутному капіталі учасника Товариства ОСОБА_3, складається з грошового вкладу у розмірі 16 995,00 грн. в національної валюті України та становить 33% від загального розміру статутного капіталу. Вклад, оцінений у гривнях, становить частку учасника у статутному капіталі Товариства та повинен бути відображений у балансі Товариства. Грошова оцінка вкладу учасника Товариства здійснюється за згодою учасників Товариства а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці. ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» несе відповідальність за своїми зобов'язаннями своїм майном (а.с. 167-187).
06 лютого 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 з відповідними письмовими заявами, спрямованими засобами пошти - рекомендованим листом, звернулись до ТОВ «Сі-Ай-Ві-Компані» з проханням виплати їм вартість майна ТОВ пропорційної частки померлого спадкодавця ОСОБА_3 11 березня 2015 року, вищезазначений рекомендований лист повернувся позивачам з відміткою про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 27-30).
З моменту заявленої письмової вимоги і до теперішнього часу, відповідач вартість майна ТОВ пропорційної частки померлого спадкодавця ОСОБА_3 позивачам не сплатив.
Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач до судового засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав суду належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно ч. 3 ст. 80 ЦК України, в редакції яка діяла на час відкриття спадщини, Товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний фонд, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.
Відповідно ст. 140 ЦК України товариством з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - ТОВ) є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.
За змістом ст. 55 «Про господарські товариства», в редакції яка діяла на час відкриття спадщини, при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства.
При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного (складеного) капіталу товариства підлягає зменшенню.
За змістом ч.5 ст. 147 ЦК України, в редакції яка діяла на момент відкриття спадщини, частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.
Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 цього Кодексу.
За змістом ст. 148 ЦК України, в редакції яка діяла на момент відкриття спадщини, учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.
Якщо вклад до статутного фонду був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди.
Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.
Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.
Якщо спадкоємець відмовиться від вступу до Товариства як новий учасник, то йому виплачується відповідна частина майна Товариства, що розраховується на дату смерті колишнього учасника з анулюванням корпоративних прав та зменшенням статутного капіталу.
Розрахунки із спадкоємцями учасника, які не вступили до Товариства, здійснюються відповідно до положень п.9.10. цього Статуту але вартість майна визначається на дату смерті учасника.
За змістом п. 9.10 Статуту, учасник Товариства має право вийти з Товариства, письмово повідомивши Товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу.
Учасник, який виходить із Товариства, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства.
За домовленістю між учасником та Товариством виплата вартості частини майна Товариства може бути замінена переданням майна в натурі.
Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди.
Визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі встановлюються на підставі показників балансу, на дату виходу учасника. Основним показником балансу є власний капітал.
Датою виходу при цьому визначається дата проведення державної реєстрації або змін до статуту або статуту у новій редакції.
Виплата вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі або передання майна в натурі провадиться після затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов Товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.
Цей порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати застосуються якщо вони не будуть суперечить діючому в Україні законодавству за станом на дату повідомлення учасника про його вихід.
Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно ст.100 ЦК України, право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі.
Згідно із ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.
Згідно із розясненнями викладеними у п. 9 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК, статтями 55, 69 ЗУ "Про господарські товариства" і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.
Системний аналіз норм законодавства та відповідній йому судової практики, дозволяє дійти висновку, що право на участь у товариствах нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, а тому не входить до складу спадщини. Натомість спадкоємець спадкує право на частку у статутному капіталі, і при цьому отримує лише переважне право на участь у товаристві, яким він може скористатися лише за певних умов, визначених чинним законодавством. За умови, коли спадкоємець не скористався своїм переважним правом участі у товаристві за певних підстав, чітко визначених законодавством, він має право на отримання частини майна, або його вартості пропорційно частки спадкодавця у статутному капіталі Товариства.
Позивачки відповідно відомостей, які містяться у спадковій справі, прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину на ? частину частки ОСОБА_3, як учасника ТОВ «Сі-Ай-Ві Компані», кожна. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 немає.(а.с.86,87).
У судовому засіданні достовірно встановлено, що останні зміни до статуту були зареєстровані 25 лютого 2008 року(а.с.167), що дозволяє суду дійти висновку, що спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не скористалися своїм переважним правом на участь у товаристві.
Суд зазначає, що у судовому засіданні встановлено, що від дня смерті спадкодавця, у порушення вимог законодавства та Статуту, відповідачем не вирішено питання щодо компенсації частки у товаристві ОСОБА_3, та проведення відповідних змін до Статутних документів.
Із змісту Статуту також видно, що перехід права на частку у товаристві до спадкоємця попередньої згоди інших учасників не потребує.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних коштів, суд виходив з таких міркувань.
Згідно зі ст. 148 ЦК України, порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом. Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.
Відповідно ст. 66 ЦК України, майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб'єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України.
Відповідно ч. 1 ст. 190 ЦК України майном, крім речей, вважаються майнові права та обов'язки. У частині першій статті 66 та у статті 139 ГК України визначено, що майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.
Отже, вартість частки майна товариства, належної до сплати учаснику, повинна визначатися з розрахунку вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення тощо з урахуванням майнових зобов'язань товариства. Майно підприємства обліковується на його балансі, де відображається вартість активів підприємства та джерел їх формування. Активи (майно і в тому числі майнові вимоги) товариства відображаються у статтях активу балансу за кодами 010, 020, 030, 035, 040, 045, 050, 060, 100, ПО, 120, 130, 140, 150, 160, 170, 180, 190, 200, 210, 230, 240, 250. Зобовязання товариства та забезпечення майбутніх витрат і платежів товариства визначаються у статтях пасиву балансу за кодами 400, 410, 420, 440, 450, 460, 470, 500, 510, 520, 530, 540, 550, 560, 570, 580, 590, 600, 610. Будь-який учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна товариства. Положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку передбачено можливість переоцінки балансової вартості для таких категорій активів товариства як основні засоби (пункт 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7"Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N 92), нематеріальні активи (пункт 19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.10.99 N 242), довгострокові і поточні біологічні активи (пункти відповідно 16.1 та 22 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 2 "Баланс", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.99 N87).
Відповідно до діючого в Україні Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого Наказ Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року N 92, основні засоби обліковуються на балансі товариства за первісною вартістю, тобто за їх вартістю, визначеною на момент внесення до статутного фонду товариства або на момент придбання вказаних засобів товариством, чи на момент їх створення.
В той час, коли балансова вартість таких основних засобів, як будівлі, капітальні споруди та інші обєкти зменшується, ринкові ціни на вказані обєкти з року в рік різко зростають.
Згідно із ст. 3 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бух обліку і складання фін звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно із ст. 13 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік.
Загальна вартість майна визначається на рівні активів підприємства за вирахуванням його зобов'язань, тобто, відповідає поняттю власного капіталу підприємства. Порядок переоцінки основних засобів регулюється пунктами 16-21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Мінфіну України від 27.04.2000 р. № 92 (далі - П(С)БО 7). Суть переоцінки полягає у приведенні вартості основних засобів у відповідність до їхньої реальної (справедливої) ринкової вартості. При цьому механізм переоцінки, закладений у П(С)БО 7.
Згідно із п. 4 П(С)БО 19 «Об'єднання підприємств», справедлива вартість це сума, за якою може бути здійснено обмін активу або оплата зобов'язання в результаті операції між обізнаними, зацікавленими та незалежними сторонами.
У додатку до П(С)БО 19 вказано, як визначається справедлива вартість для певних ОЗ. Так, справедлива вартість дорівнюватиме для: землі та будівель ринковій вартості.
- машин та устаткування ринковій вартості. А якщо даних про ринкову вартість такого об'єкта ОЗ немає, то справедлива вартість дорівнюватиме відновлювальній вартості (сучасна собівартість придбання) за мінусом суми зносу на дату оцінки;
- інших ОЗ відновлювальній вартості (сучасна собівартість придбання) за мінусом суми зносу.
Отже, вартість майна, що підлягає поверненню, за своїм визначенням не є тотожною поняттю внеску до статутного фонду і залежно від стану господарської діяльності Товариства та загальних економічних процесів у суспільстві може не співпадати з ним за розміром (зокрема, бути більшою чи меншою). Враховуючи визначення поняття майна, наведене в статті 190 ЦК України ( 435-15 ), в оцінюванні вартості частини майна, що є еквівалентною його частці у статутному фонді, слід брати до уваги виробничі й невиробничі фонди, інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі Товариства, а також майнові права та обов'язки. Вартість частки майна, що має бути компенсована учасникові, обраховується на момент ухвалення Товариством рішення про вихід цього учасника. У свою чергу, Закон N 2658 ( 2658-14 ), хоча й не містить норм стосовно обов'язковості оцінки майна в випадку виходу учасників з Товариства, але й не виключає її проведення за необхідності в цьому. Водночас змістові наведених законодавчих норм відповідає саме оцінка дійсної (реальної) вартості майна Товариства, що за наявності спору може бути здійснено як шляхом оцінки майна Товариства відповідно до Закону N 2658 ( 2658-14 ), так і шляхом проведення відповідної судової експертизи».Наведена правова позиція викладена у рішенні Вищого господарського суду України по справі N 2-2196/06 від 17.07.2007р.
З урахуванням викладеного, суд враховує встановлену у судовому засіданні наявність майна, висновки судової будівельно-технічної експертизи №192/7, згідно із якими дійсна ринкова вартість обєкта нерухомості, який розташований за адресою: Донецька область м. Словянськ ,вул. Дарвіна №25 «в», станом на 29 січня 2009 року становить 3 575 780 грн. 00 коп. В тому числі літ. А-2 - цех, 3 398 280 грн. 00 коп., літ. Б-2 котельня 177 500 грн. 00 коп., та вважає, що з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню частина ринкової вартості майна товариства, визначена на момент смерті ОСОБА_3, який помер 29 січня 2009 року, пропорційно до його частки в статутному фонді у розмірі 33%, по ? частки на кожного з позивачів, що дорівнює по 566 380 (пятсот шістдесят шість тисяч триста вісімдесят) грн. 00 коп. на кожного з позивачів.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із положень ст.79, 88 ЦПК України та положення ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», положень ЗУ «Про судовий збір».
Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду були надані квитанції про сплату судового збору, згідно із якими платником виступала ОСОБА_1. Будь-яких інших документів, які підтверджували витрати позивачів на правову допомогу та витрати на проведення експертизи, суду не представлені.
Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку з тим, що судом позов задоволено, суд стягує з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 суму судового збору, яка документальна підтверджена у розмірі 6890 грн. 00 коп.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 61, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 130, 139, 140, 147, 148, 166, 190, 1219 ЦК України, ГК України, ЗУ «Про господарські товариства», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сі-Ай-Ві-Компані» про стягнення вартості майна пропорційно частки в статутному фонді підприємства задовольнити.
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 15 квітня 2016 року.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич