Провадження № 22-ц/780/2451/16 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 22 21.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

21 квітня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Чудова марка» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року у справі Селянського фермерського господарства «Горизонт-2» до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Чудова марка», треті особи: Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області, Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року позивач СФГ «Горизонт-2» звернувся до суду із вказаними вище позовом, який мотивував тим, що 17 жовтня 2012 року СФГ «Горизонт-2» уклало із відповідачем ОСОБА_2 договір оренди належної відповідачу земельної ділянкисільськогосподарського призначення площею 3,950 га, розташованої в с.Михайлівка Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1. Договір оренди був укладений строком на п'ять років та у встановленому законом порядку зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області 26 листопада 2012 року за № 06533.

Зазначав, що 30 жовтня 2015 року СФГ «Горизонт-2» стало відомоіз інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 46621152 від 30 жовтня 2015 року про те, що 7 лютого 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області здійснено державну реєстрацію договору оренди землі, що укладений 31 грудня 2014 року між відповідачами ОСОБА_2 і ФГ «Чудова марка», предметом якого є земельна ділянкаплощею 3,950 га, яка перебуває в оренді у позивача. Вказував, що укладений між відповідачами договір оренди земельної ділянки суперечить діючому законодавству і порушує права СФГ «Горизонт-2», як орендаря, бо укладений ним договір оренди від 26 грудня 2012 року є чинним.

У зв'язку із наведеним просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,950 га, розташованої в с.Михайлівка Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_2 і ФГ «Чудова марка» 31 грудня 2014 року року та скасувати державну реєстрацію цього договору оренди.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним оспорюваний договір оренди, укладений між відповідачами ОСОБА_2 і ФГ «Чудова марка», та скасовано його державну реєстрацію.

Не погоджуючись із таким рішенням суду відповідач ФГ «Чудова марка» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права. Скаргу мотивує тим, що суд прийшов до хибних висновків про відсутність доказів про належне повідомлення позивача з боку ОСОБА_2 про розірвання договору, не взявши до уваги направлений останньою лист на адресу позивача. Крім того, суд проігнорував положення ч.4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» яка передбачає можливість розірвання договору оренди в односторонньому порядку та аналогічні положення договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 і позивачем.

В суді апеляційної інстанції представник ФГ «Чудова марка» подану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та ухвалити нове про відмову у позові.

Представник СФГ «Горизонт-2», в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Решта учасників справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що укладений між ОСОБА_2 і ФГ «Чудова марка» договір оренди землі порушує права позивача СФГ «Горизонт-2» на викристання земельної ділянки площею 3,950 га, передбачені законом та договором оренди, що у свою чергу є підставою для визнання цього договору оренди недійсними.

При цьому суд виходив з того, що укладений між ОСОБА_2 і позивачем СФГ «Горизонт-2» договір оренди землі не розірваний у встановленому законом порядку, а відтак його наявність перешкоджає укладенню іншого договору оренди щодо цієї ділянки без припинення прав оренди на цю ділянку попереднього користувача у встановленому законом порядку.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

За положеннями ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.1, 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.25 вказаного Закону орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Відповідно до приписів ст.27 вказаного Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною (ч.3).

Аналогічні положення містить ч.2 ст.16 ЦК України, згідно якої способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,950 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої в с.Михайлівка Білоцерківського району Київської області.

17 жовтня 2012 року між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі № 83, за умовами якого ОСОБА_2 передав, а СФГ «Горизонт-2» прийняло у строкове платне користування для сільськогосподарського використання належну ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір оренди укладений строком на п'ять років і 26 листопада 2012 рокуу встановленому порядку зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області, запис № 06533.

Також судом встановлено, що 31 грудня 2014 року між ФГ «Чудова марка» і ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_2 передав, а ФГ «Чудова марка» прийняло у строкове платне користування для сільськогосподарського використання належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,950 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Договір оренди укладений строком на п'ять років і 07 лютого 2015 року зареєстрований державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області.

Крім того, судом встановлено, що договір оренди від 31 грудня 2014 року, був укладений між ОСОБА_2 і ФГ «Чудова марка» в період дії договору оренди від 17 жовтня 2012 року, укладеного між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, який є чинним, не розірваний і не визнаний недійсним.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення прав позивача СФГ «Горизонт-2» як орендаря земельної ділянки у зв'язку із укладенням оспорюваного договору оренди і захистив його права у передбачений законом спосіб шляхом визнання недійсним договору оренди та скасування його державної реєстрації.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір оренди землі від 17 жовтня 2012 року, укладений між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, припинив свою дію внаслідок розірвання, бо відповідно до умов договору ОСОБА_2 20 грудня 2014 року направила позивачу заяву про розірвання договору, не грунтуються на вимогах закону та умовах договору.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У п.29 договору оренди земельної ділянки, укладеного 17 жовтня 2012 року між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, передбачено, що дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с.5 зворот).

Згідно з п.30 вказаного договору оренди земельної ділянки розірвання договору в односторонньому порядку допускається. Умовою розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку є заява орендодавця до початку сезону.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч.ч.1,3 ст.651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У ч.2 ст.651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, зокрема, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що розірвання в односторонньому порядку договору оренди можливе за умови невиконання (істотного порушення) сторонами обов'язків, передбачених умовами договору та ст.ст.24 і 25 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про припинення договору оренди, укладеного 17 жовтня 2014 року між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, внаслідок його розірвання за заявою ОСОБА_2, безпідставні, поскільки у заяві ОСОБА_2 про розірвання договору взагалі не йдеться про істотне порушення чи невиконання СФГ «Горизонт-2» обов'язків, передбачених ст.ст.24 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умов договору, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав вважати про припинення договору шляхом його розірвання в одностороньому порядку.

Посилаючись на розірвання договору відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження порушення СФГ «Горизонт-2» істотних умов договору оренди земельної ділянки та не навів причин та підстав розірвання договору.

Доводи ФГ «Чудова марка» в апеляційній скарзі, що орендодавець ОСОБА_2 може розірвати договір оренди в односторонньому порядку немотивовано, суперечать як вищевказаним положенням закону, так і не узгоджується із загальними засадами цивільного законодавства, вказаними у ст.3 ЦК України, зокрема справедливістю, добросовісністю і розумністю.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Чудова марка» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: