АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/437/16 Справа № 204/1489/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, Приватного підприємства фірми "Антоніо і К" про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання кредиту №0 від 23 березня 2007 року у розмірі 66 605,79 доларів США та судові витрати по справі, посилаючись на те, що 23 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого, відповідачу були надані грошові кошти у формі поновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті в розмірі 175 000,00 доларів США, які останній зобов'язаний був повернути не пізніше 22 березня 2018 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,0% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором про надання споживчого кредиту був укладений договір поруки №0/2 від 23 березня 2007 року між банком та поручителем ПП фірмою «Антоніо і К», відповідно до умов якого, останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого, утворилася заборгованість перед позивачем за кредитним договором, яка станом на 26.02.2015 року становить 66605,79 доларів США.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ПП фірми "Антоніо і К" про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ПП фірми «Антоніо і К» на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання кредиту №0 від 23 березня 2007 року у розмірі 1 914 341грн. 66 коп., з яких: 1765103 грн. 11 коп. - кредитна заборгованість; 102925 грн. 01 коп. - заборгованість по процентам; 40585 грн. 13 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 5728 грн. 41 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

Стягнуто з ОСОБА_2, ПП фірми «Антоніо і К» на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у сумі 1827 грн. 00 коп., з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог банку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого, відповідачу були надані грошові кошти у формі поновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті в розмірі 175 000,00 доларів США, які останній зобов'язаний був повернути не пізніше 22 березня 2018 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,0% річних (а.с.6-15).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 березня 2007 року був укладений договір поруки №0/2 від 23 березня 2007 року між банком та поручителем ПП фірмою «Антоніо і К», відповідно до умов якого, останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору (арк.с.16-17).

Банк перед відповідачем виконав свої зобов'язання.

В порушення умов кредитного договору, відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 26.02.2015 року становить 1914341 грн. 66 коп., з яких: 62935,93 доларів США - кредитна заборгованість, що за курсом 28,046032 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.02.2015 року складає 1765103 грн. 11 коп.; 3669,86 доларів США - заборгованість по процентам або 102925 грн. 01 коп.; 40585 грн. 13 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 5728 грн. 41 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що у відповідача виникла заборгованість внаслідок невиконання умов кредитного договору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення заборгованості з ПП фірми "Антоніо і К", суд виходив з того, що заявлені вимоги позовної заяви до юридичної особи підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Як видно з матеріалів справи, банком подано до суду позов, де одним з відповідачів є приватне підприємство.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745ц15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Вирішуючи спір, суд на вищевказані роз'яснення уваги не звернув, належним чином не перевірив чи підлягають заявлені вимоги позовної заяви до юридичної особи розгляду за правилами цивільного судочинства та на порушення вимог ст. 12 ГПК України, помилково розглянув справу в частині позовних вимог банку до ПП фірми "Антоніо і К"в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом не досліджено та в матеріалах справи відсутній графік погашення кредиту не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься виписка за Кредитним договором та розгорнуті розрахунки, які відображають детальну інформацію про дату сплати згідно Графіку погашення (розділ 1 та 2 розрахунку), розміри отриманих та повернутих коштів, залишку заборгованості за Кредитним договором.

Графік погашення кредиту (Додаток №1) позивач надав суду апеляційної інстанції у своїх запереченнях на апеляційну скаргу, який був досліджений в судовому засіданні.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_2 на те, що в матеріалах справи відсутній документ, який би підтверджував факт видачі банком кредитних коштів та отримання них відповідачем є безпідставними, оскільки до суду апеляційної інстанції банком також надано меморіальний ордер № від 23.03.2007 року, що свідчить про зарахування кредитних коштів в розмірі 175 000,00 доларів США на поточний валютний рахунок Позичальника ОСОБА_2 НОМЕР_1, з призначенням платежу - надання кредиту згідно угоди № 0 від 23.03.2007 року.

Крім того, ОСОБА_2 сплатив більшу частину коштів кредиту та відсотків, перестав сплачувати лише з лютого 2014 року і таким чином визнавав факт отримання ним кредитних коштів у банку.

Твердження апелянта про те, що позивачем було пропущено строк позовної давності по окремим платежам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як видно з розрахунку заборгованості ОСОБА_2 почав не сплачувати кредит з лютого 2014 року, що стало підставою для звернення банку до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості у березні 2015 року, тобто в межах строку позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не сплачував заборгованість раніше ніж з лютого 2014 року є необґрунтованими, оскільки відповідач погашав виниклу заборгованість шляхом внесення на рахунок позивача коштів у більшому розмірі ніж це було передбачено помісячним графіком платежів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині позовних вимог до ПП фірма "Антоніо і К" скасувати та ухвалити нове про закриття провадження у справі в частині позовних вимог банку до ПП фірма "Антоніо і К".

В решті рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 310, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Приватного підприємства фірми "Антоніо і К" про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Приватного підприємства фірми "Антоніо і К" про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: