Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/4019/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко Ю.В.
Провадження № 22-ц/778/1372/16 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Запорізької області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Василівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідності та застосуванням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до Прокуратури Запорізької області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Василівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.02.2012 року слідчим відділом Василівського РВ ГУМВС України в області проти нього порушено кримінальну справу за ч.4 ст.358 КК України. Під час досудового слідства до нього незаконно застосовувався запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, який значно обмежував його конституційні права на свободу пересування, а також проводився обшук.

Постановою слідчого СВ Василівського РВ УМВС України від 31.10.2012 року кримінальна справа закрита на підставі ч.2 ст.213 КПК України за недоведеністю участі у вчиненні злочину.

Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності і застосування запобіжного заходу, він зазнав моральних страждань через звинувачення державою у вчиненні злочину, якого він не скоював. Постраждала його репутація як чесного, правослухняного громадянина, він втратив становище в суспільстві. У нього порушились стосунки з рідними та друзями через те, що держава вважала його злочинцем. Була заплямована його честь, гідність як людини і громадянина,.

Внаслідок незаконних дій відповідачів він зазнав душевних страждань, у зв'язку з цим постійно перебував в хворобливому стані. За час дії запобіжного заходу він не міг без дозволу правоохоронних органів вільно пересуватися територією України, подорожувати, виїжджати за кордон, спілкуватись зі своїми родичами та друзями, які живуть в іншій місцевості. Цей факт під час всього незаконного слідства його особливо пригнічував, оскільки порушував його Конституційні права, передбачені статтею 33, в частині свободи пересування і вільного залишення території України

За час слідства він був вимушений в свій вільний час з'являтися на виклики слідчого, суду, звертатися за допомогою до юристів, що вимагало від нього додаткових життєвих зусиль, причиняючи моральні страждання.

Перебував під карним переслідуванням з 19.02.2012 року (порушення кримінальної справи) по 31.10.2012 року (закриття кримінальної справи), під час якого йому обирався запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Завдану йому моральну шкоду оцінює в розмірі 50000 гривень.

На підставі ст.ст.23,1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на його користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з Єдиного казначейського рахунку (призначеного для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду) на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, 11 546 гривень 72 копійки.

В іншої частині позовних вимог відмовлено.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність позовних вимог, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, вірно застосувавши положення ст. ст. 16, 23, 1176 ЦК України, ст.ст.1,2,5,6 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 25 Бюджетного кодексу України, норми Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845, оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що внаслідок незаконних дій органів досудового слідства позивач зазнав моральної шкоди, яка підлягає стягненню на його користь.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується постановою про порушення кримінальної справи, що 19 лютого 2012 року в.о. начальника слідчого відділу Василівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області Андріївим А.Л. у відношенні ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (а.с.5).

16 червня 2012 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, що підтверджується постановою слідчого СВ Василівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області Ворона В.В.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2012 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.4 ст.358 КК України повернута прокурору Василівського району Запорізької області для усунення виявлених недоліків, викладених у даній постанові суду.

24 вересня 2012 року ухвалою судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Запорізької області апеляція прокурора залишена без задоволення, а постанова Василівського районного суду Запорізької області, якою кримінальна справа відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню за ч.4 ст.358 КК України повернута прокурору Василівського району Запорізької області для усунення виявлених недоліків - залишена без змін.

31 жовтня 2012 року постановою слідчого Василівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області Ворона В.В. кримінальне переслідування по кримінальній справі № 1341217 у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - припинено за недоведеністю його участі у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у відношенні ОСОБА_3 - скасований (а.с.9-11).

Судом першої інстанції правильно визначений та не оспорюється сторонами період перебування під слідством і судом, а саме: 8 місяці 11 днів.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України про недоведеність фактів заподіяння позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру та необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв'язків, спростовуються матеріалами справи, що підтверджують тривалість досудового та судового слідства стосовно ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна людина має право при визначенні її громадських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 5 цієї Конвенції гарантує право потерпілого від арешту або затримання на відшкодування шкоди.

За змістом зазначених положень Конвенції під справедливим та відкритим розглядом протягом розумного строку слід розуміти також розумні строки ведення досудового слідства, оскільки відповідно до норм КПК під час розслідування з приводу підозри у скоєнні кримінального злочину особа обмежується у певних правах та зазнає певні обмеження життя, зокрема: обмеження свободи пересування, свободи працевлаштування, свободи спілкування тощо.

Отже тривалість досудового слідства та судового розгляду протягом необмеженого строку може завдати особі певну шкоду: матеріальну та моральну.

Доводи про те, що позивач не довів, а суд не обґрунтував моральну шкоду у розмірі 11546 грн. 72 коп., враховуючи встановлених судом фактів незаконного перебування ОСОБА_3 під слідством та судом з 19.02.2012 року по 31.10.2012 року, застосування до нього запобіжного заходу, зокрема, у виді підписки про невиїзд, є безпідставними.

Висновок суду про стягнення на користь позивача моральної шкоди у названому розмірі відповідає вимогам закону і є обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2016 року у цій справі

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: