Справа № 750/1174/15-ц
Провадження № 2/750/20/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.,

за участю секретаря Кравченко І. В.,

з участю позивача, відповідача, представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання заповіту законним, зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

07.02.2015 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3 із позовом в якому просив визнати недійсним договір довічного утримання за жовтень 2012 року на імя ОСОБА_3, засвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, також позивач просив визнати законним засвідчений у грудні 2009 року Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою заповіт про розподіл квартири та майна на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зобовязати нотаріальну контору видати свідоцтва про право вступу у спадщину.

09.04.2015 року та 11.08.2015 року представник позивача подав до суду заяви, в яких змінив предмет позову та просив суд визнати спадковий договір від 30.10.2012 року № 6520 (№ 45) недійсним. Визнати дійсним заповіт від 21.12.2009 року та зобовязати ОСОБА_3 повернути витрачені кошти ОСОБА_5 до маси спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на момент укладення договору ОСОБА_6 була недієздатною, бо страждала тяжким розумовим захворюванням і не могла усвідомлювати вчинюваних нею дій. Також позивач зазначає, що у спадковому договорі, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відсутній підпис ОСОБА_5

Позивач просив позовні вимоги задовольнити, з підстав, зазначених вище.

Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

01.09.2014 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 250548 (а.с. 5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ЩЗ № 106657 батьками ОСОБА_2 записано ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 6).

16.08.1993 року ОСОБА_5 було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, остання заповіла ОСОБА_8 олені Петрівні та ОСОБА_3 в рівних частинах кожному (а.с. 93).

21.10.1999 року ОСОБА_5 було складено заповіт, відповідно до якого належний їй садівничий будиночок № 30 в Чернігівському садівничому товаристві «Жавинкавона заповідала ОСОБА_2 (а.с. 94).

21.12.2009 року ОСОБА_5 було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, остання заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах кожному (а.с. 62).

28.01.2015 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, який засвідчив справжність підпису ОСОБА_2 на заяві про прийняття спадщини (а.с. 63), яка була надіслана за місцем відкриття спадщини 09.02.2015 року. 04.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про надання йому копії заповіту ОСОБА_5 від 2009 року (а.с. 64).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 09.07.1993 року право власності на квартиру № 43, що розташована по вул.. Шевченка, 53 в м. Чернігові належало ОСОБА_6 (а.с. 80).

13.10.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено спадковий договір, відповідно до п.1.1. набувач зобовязується виконати передбачені в ньому розпорядження відчужувача і в разі її смерті набуває право власності на належне відчужувану майно - квартиру № 43, що розташована по вул.. Шевченка, 53 в м. Чернігові (а.с. 77-78). Згідно п. 3.1. обовязками набувача було встановлено дії майнового характеру, але за рахунок відчужувача (придбання лікарських засобів і виробів медичного призначення, інших предметів першої необхідності, виконання дрібного ремонту квартири та ін..), а також немайнового характеру (шанобливе ставлення з боку набувача до особи відчужувача, регулярне відвідування відчужувача, толерантність до окремих недоліків його характеру, організація прогулянок, оплата за дорученням і за рахунок відчужувача комунальних послуг, надання іншої допомоги немайнового характеру.

Відповідно до копії із акту огляду у МСЕК до довідки Сер СМЕ-ЧНВ № 403707 ОСОБА_6 було встановлено першу (1Б) групу інвалідності загального захворювання із 29.04.2010 року безтерміново (а.с. 96).

Допитані в судовому засіданні, що відбулося 20.03.2015 року свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 повідомили суду, що ОСОБА_6 на час укладення спадкового договору жовтень 2012 року мала охайний вигляд, була доглянута, розмовляла чітко, цікавилась справами знайомих, адекватно реагувала на навколишню дійсність.

Допитана в судовому засіданні, що відбулося 09.04.2015 року свідок ОСОБА_15, повідомила суду, що в кінці 2008 року у ОСОБА_5 почалися проблеми з памяттю, зявилась підозрілість, часто перевіряла двері, вмикала газ але не підпалювала, на двері кухні був поставлений замок.

Допитані за клопотанням експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи у судовому засіданні, що відбулося 25.01.2016 року свідок ОСОБА_16 повідомив суду, що ОСОБА_5 звернулась до нього зі скаргами на те, що близько двох років почалися прогресуючі порушення памяті, вона відкривала газ, воду, бачила злодіїв, що її обкрадають. Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 повідомили суду, що ОСОБА_5 поводила себе адекватно, відповідала на питання правильно, називала свої паспортні дані, орієнтувалась в оточуючій дійсності, пам'ять була знижена помірно.

Письмові пояснення ОСОБА_15, які знаходяться на а.с. 174, а також письмові пояснення ОСОБА_19 суд не бере до уваги, оскільки вони не є допустимими доказами в силу ч. 2 ст. 57 ЦПК України та ч. 2 ст. 59 ЦПК України.

Згідно із висновком Чернігівського науково-дослідного криміналістичного центру № 586 від 24.11.2015 року в якому вказано що «У графі «Відчужувач» в оригіналі спадкового договору від 30.10.2012 року, укладеному між ОСОБА_5 (яка померла 01 вересня 2014 року) та ОСОБА_3 виконаному на нотаріальному бланку підпис відсутній. Текст від руки у спадковому договорі від 30.10.2012 року, укладеному між ОСОБА_5 (яка померла 01 вересня 2014 року) та ОСОБА_3, виконано на нотаріальному бланку, а саме «Амонс Степания Ивановна» після слова «Відчужувач» - виконаний ОСОБА_5».

Згідно із висновком судово-психіатричної експертизи № 155 від 26.02.2016 року виконаного експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, яким було встановлено, що ОСОБА_5 на період осені 2010 р. виявляла ознаки психічного розладу у вигляді органічного ураження головного мозку судинного ґенезу зі значними інтелектуально-мнестичним зниженням та параноїчним синдромом, а з вересня 2012 року психічний розлад у вигляді Атеросклерозу судин головного мозку з помірним мнестичним зниженням. ОСОБА_5 на час складання спадкового договору від 30.10.2012 року виявляла ознаки психічного розраду у вигляді Органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з помірним мне стичним зниженням (F07.9) прояви якого відмічалися в неї з вересня 2012 р. (згідно з медичною документацією). ОСОБА_5 за своїм психічним станом на час укладення спадкового договору від 30.10.2012 року усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ст.. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до вимог ст.. 658 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.. 1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як зазначено у п. п. 1, 2, 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до п. 5.23 Національного Стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів» затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. № 55 підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ, особистого підпису, ініціалу(-ів) і прізвища. Суд вважає за можливе застосувати вказану норму до даних правовідносин за аналогією закону.

Для письмового правочину недостатньо викласти текст правочину, сформульований текст обовязково повинен бути підписаний його стороною. Під підписанням правочину слід розуміти скріплення його тексту оригінальною позначкою, притаманною лише даній особі. З огляду на вищенаведене позовна вимога позивача стосовно визнання спадкового договору недійсним підлягає задоволенню з тих підстав, що, спадковий договір від 30 жовтня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не містить такого реквізиту як «підпис» ОСОБА_6, після зазначення прізвища, імені, по-батькові, а отже у неї не було волі на укладання спадкового договору.

У задоволенні позовних вимог стосовно визнання дійсним заповіту від 21.12.2009 року слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 1 ст.. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, отже діє презумпція правомірності правочину, в тому числі і заповіту.

У задоволенні позовної вимоги стосовно зобовязання ОСОБА_3 повернути витрачені кошти ОСОБА_5 до маси спадщини слід відмовити, оскільки позивачем не надано жодних відомостей стосовно того скільки витрачених коштів було за спадковим договором саме ОСОБА_3, позовні вимоги в цій частині не були уточнені позивачем, крім того за спадковим договором був передбачений обовязок відповідача доглядати померлу ОСОБА_5 за її рахунок та не було передбачено право ОСОБА_3 отримувати кошти від ОСОБА_5 в рахунок виконання умов договору, отож обовязок повернути кошти на неї не може бути покладений, у випадку визнання спадкового договору недійсним, крім того відповідно до ст.. 3 ЦПК України, особа може звернутись до суду з позовом за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, звертаючись з позовом про зобовязання повернути кошти до спадкової маси, а не про стягнення цих коштів на свою користь чи зобовязання повернути ці кошти собі, позивач діє в інтересах невизначеного кола осіб.

Також позивачем подано заяву про відшкодування судових витрат, якими є витрати на проведення експертизи в сумі 4300 грн, також витрати, повязані із переїздом до суду із м. Києва, а також витрати на правову допомогу. Позивачем зазначено, що суд обізнаний про вартість проведених експертиз, однак повідомлення, надіслані суду про вартість таких експертиз не є підставою для їх відшкодування, обовязок надати докази на підтвердження здійснення таких витрат покладається на сторін. Вказані позивачем витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки ці витрати документально не підтверджені, суду не надано жодної квитанції про здійснення позивачем таких витрат, що виключає їх стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 203, 215 ЦК України ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати спадковий договір від 30 жовтня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_20 недійсним.

Стягнути з ОСОБА_21 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Литвиненко