Єдиний унікальний номер № 616/160/15-ц
Провадження № 2/616/10/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„10 травня 2016 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря ШЕГДА В.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача не зявився

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, трьох процентів річних, інфляційних витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 03 квітня 2012 року у розмірі 200 000 грн. 00 коп., три проценти річних з простроченої суми боргу за договором позики за період з 30 грудня 2012 року по 10 лютого 2015 року у розмірі 12 690 грн. 00 коп., інфляційну складову суми боргу за період прострочення виплати коштів за договором позики за період з 30 грудня 2012 року по 10 лютого 2015 року у розмірі 59 000 грн. 00 коп. і витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 4 000 грн.00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 03 квітня 2012 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики на суму 200 000 грн. 00 коп., в якому п.1 визначено, що позичальник зобовязується повернути кошти позикодавцеві у повному обсязі в строк до 30 грудня 2012 року включно. Відповідач своїх зобовязань за договором не виконав та гроші не повернув.

На вимоги позивача повернути борг, відповідач не реагує та ухиляється від виконання зобовязання. Позивач вважає, що у звязку з невиконанням свого зобовязання відповідач повинен повернути суму боргу з урахуванням ст.625 ЦПК України - встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 59 000 грн. 00 коп., а також три проценти річних від простроченої суми, що становить 12 690 грн. 00 коп. Крім того, позивач просить, згідно ст.88 ЦПК України, відшкодувати йому понесенні витрати на правову допомогу адвоката у сумі 4 000 грн. 00 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 31 липня 2015 року подав до суду уточнену позовну заяву у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 03 квітня 2012 року у розмірі 200 000 грн. 00 коп., три проценти річних від суми боргу за період простроченого платежу, тобто в період з 31 грудня 2012 року по 30 липня 2015 року у розмірі 27 346 грн. 00 коп., інфляційну складову суми боргу за період прострочення виплати коштів за договором позики за період з 31 грудня 2012 року по 30 червня 2015 року у розмірі 153 грн. 200 коп. та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп. (а.с.124-126).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 03 квітня 2012 року у розмірі 200 000 грн. 00 коп., трьох процентів річних з простроченої суми боргу у розмірі 27 346 грн. 00 коп., інфляційної складової суми боргу за період прострочення виплати коштів за договором позики у розмірі 153 200 грн. 00 коп. підтримав, а також просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві.

Згідно повідомлення Великобурлуцького РС ГУДМС України в Харківській області, відповідач ОСОБА_3 значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19). Судом за даною адресою були направлені судові повістки про виклик до суду, однак відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.111,160,163,194,213,215), про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань до суду не надавав.

Представник відповідача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 02 липня 2015 року зареєстрованої в реєстрі за № 1035 (а.с.91), подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача ОСОБА_3 (а.с.199). Суд вважає можливим розглянути справу без відповідача та його представника.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов, з урахуванням змінених вимог в частині стягнення трьох процентів річних з простроченої суми боргу за договором позики, інфляційної складової суми боргу за період прострочення виплати коштів за договором позики та судового збору, підлягає задоволенню за таких обставин.

Згідно ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цім Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 квітня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики грошей у письмовій формі, згідно якого відповідач позичив у позивача в борг гроші в сумі 200 000 грн. 00 коп., які він зобовязався повернути в строк до 30 грудня 2012 року включно. Відповідач ОСОБА_3 власноруч підписав даний договір. (а.с.08).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 порушив умови договору позики щодо повернення позики у строк, передбачений договором, тому вимоги позивача в частині стягнення основного боргу суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача ОСОБА_5 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 03.04.2012 року в розмірі 200 000 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд приходить до висновку, що позивач вправі порушувати питання про стягнення на підставі ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача ОСОБА_3 трьох процентів річних та інфляційної складової за весь час прострочення сплати грошової суми, визначеної рішенням суду.

Згідно розрахунку суми трьох процентів річних та інфляційної складової (а.с.127), інфляційна складова суми боргу за період прострочення виплати коштів за договором за період з 31 грудня 2012 року по 30 червня 2015 року становить 153 200 грн. 00 коп., а також три проценти річних від суми боргу за період прострочення платежу за період з 31 грудня 2012 року по 30 липня 2015 року становить 27 346 грн. 00 коп.

Суд вважає вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 трьох процентів річних від суми боргу за договором позики у розмірі 27 346 грн. 00 коп. та інфляційної складової суми боргу за період прострочення виплати коштів за договором позики за період з 31 грудня 2012 року по 30 червня 2015 року у розмірі 353 200 грн. 00 коп. ґрунтуються на Законі та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов про стягнення боргу за договором позики, трьох процентів річних, інфляційних витрат на суму боргу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами спору було укладено договір позики, який відповідач не виконав, чим порушив право позивача на своєчасно отримання належних йому за договором коштів.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму в розмірі 3 654 грн. 00 коп., понесених витрат по сплаті судового збору (а.с.03,123).

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 заборгованість за договором позики від 03.04.2012 року в розмірі 200 000 грн. 00 коп., трьох процентів річних за період з 31 грудня 2012 року по 30 червня 2015 року, що складає 27 346 грн. 00 коп., інфляційної складової за період з 31 грудня 2013 року по 30 червня 2015 року, що складає 153 200 грн. 00 коп., а всього 380 546 (триста вісімдесят тисяч пятсот сорок шість) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11 травня 2016 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_6