Справа № 569/1122/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» Рівненська філія «Ливарно-механічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» Рівненська філія «Ливарно-механічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд стягнути з ТзОВ «Проектно-конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» Рівненська філія «Ливарно-механічний завод» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 10048,85 грн. (десять тисяч сорок вісім гривень вісімдесят пять копійок); середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 17 лютого 2015 року по 14 січня 2016 року у розмірі 22542,30 грн. (двадцять дві тисячі пятсот сорок дві гривні тридцять копійок) та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. (однієї тисячі гривень).

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем по 17 лютого 2015 року. На день звільнення з роботи їй не було виплачено заборгованість по заробітній платі в розмірі 10048,85 грн., яка не виплачена і по даний час. Крім того, у звязку з невиплатою відповідачем заробітної плати, вона має право просити суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку, який становить 22 542,30 грн., згідно проведеного нею розрахунку.

Також просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях через неможливість отримання та використання заробленої нею заробітної плати, втрати життєвих звязків, повязаних з необхідністю протягом довгого часу витрачати сили та час на захист свого порушеного права.

Тому з цих підстав просить суд заявлені позовні вимоги задоволити.

В судове засідання представник відповідача повторно не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 знаходилась у трудових відносинах з ТзОВ «Проектно-конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» Рівненська філія «Ливарно-механічний завод».

17 лютого 2015 року ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України згідно наказу №105л від 17 лютого 2015 року.

Дана обставина стверджується дослідженою в судовому засіданні трудовою книжкою ОСОБА_1 серії БТ-І №5835279.

При звільненні позивачки з роботи з нею не було проведено повного розрахунку, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунковим листком по заробітній платі за лютий 2015 року з якого вбачається, що заборгованість підприємства на кінець місяця перед ОСОБА_1 становить 10048,85 грн. (десять тисяч сорок вісім гривень вісімдесят пять копійок).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст.24 вищезазначеного Закону заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Оскільки,в судовому засіданні встановлено та доведено позивачем, що відповідачем порушені вимоги ст.116 КЗпП України, а саме те, що при звільненні позивача виплата всіх сум, що належали їй від підприємства не провадилась в день звільнення, а також те, що представник відповідача не подав жодного заперечення з приводу розміру заборгованості по заробітній платі, тому суд вважає що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 10048,85 грн., знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплату всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 вищезазначеного Порядку).

Середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи позивача становить: 1473,94 грн. (заробітна плата за грудень) + 1258,58 грн. (заробітна плата за січень) : 40 (кількість робочих днів) = 68,31 грн.

Період розрахунку складає: з моменту звільнення, тобто з 17 лютого 2014 року до 13 січня 2015 року 330 днів.

Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 17 лютого 2015 року по 14 січня 2015 року включно буде складати: 68,31 х 330 = 22542,30 грн., з яких: середньоденна заробітна плата 68,31 грн., кількість днів 330.

Тобто розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 22542,30 грн.

Оскільки представником відповідача наданий розрахунок позивачем належними та допустимими доказами не спростований, тому суд даний розрахунок приймає до уваги і вважає, що він проведений відповідно до діючого законодавства.

Тому суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 22542,30 грн., підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Свої вимоги в цій частині позивач мотивує тим, що не виплата заробітної плати призвело до того, що їй було завдано душевних страждань і вона була змушена вживати додаткових заходів для організації свого життя, не могла належним чином розпоряджатися належними їй та заробленими нею коштами.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. є обґрунтованими, доведеними, даний розмір моральної шкоди заявлений з врахуванням вимог розумності та справедливості, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,228,294 ЦПК України, ст.ст.47,116,117,237-1 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці»,суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» Рівненська філія «Ливарно-механічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» Рівненська філія «Ливарно-механічний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 10048,85 грн. (десять тисяч сорок вісім гривень вісімдесят пять копійок); середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 17 лютого 2015 року по 14 січня 2016 року у розмірі 22542,30 грн. (двадцять дві тисячі пятсот сорок дві гривні тридцять копійок) та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. (однієї тисячі гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» Рівненська філія «Ливарно-механічний завод» судовий збір в розмірі 1378,00 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :