АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3876/16 Справа № 199/1419/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стягнення пені за прострочення по виплаті аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з вони з ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких сторони мають неповнолітню доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею. З відповідача по справі за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2012 року були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму щомісячно на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Однак заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 10 лютого 2012 року по 10 лютого 2015 року складає 12650,91 грн. У липні 2014 року відповідач сплатив 500,00 грн., а 15 квітня 2015 року сплатив заборгованість по аліментам за вересень 2013 року у сумі 785,00 грн. Розмір пені за прострочення по виплаті аліментів станом на 10 лютого 2015 року ставить 127168,61 грн.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням всіх наданих уточнень до позовної заяви, позивач просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 127168,61 грн. та 1271,58 грн. судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2015 року позовні вимоги позивача було задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення по виплаті аліментів в розмірі 2000 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем. Відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму щомісячно на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно довідки, наданої державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Малініною В.Р., відповідач має заборгованість по сплаті аліментів за період з лютого по серпень 2012 року, з доходів, як приватного підприємця, що становить 12366,69 грн., яку відповідачем частково, а саме 10 липня 2014 року в частині 500 грн., було погашено. А отже заборгованість відповідача складає 11866,69 грн. Крім того, відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів за вересень 2013 року, яку погасив у квітні 2015 року.

У 2012 році відповідач працював в ПАТ «Дніпрообленерго» та відповідно до довідки підприємства від 03 квітня 2015 року № 952, з його заробітної плати на рахунок сплати аліментів за період з січня по грудень 2012 року було відраховано 13695,74 грн. За період з січня по серпень 2013 року з його заробітної плати на рахунок сплати аліментів було перераховано 11844,00 грн., що також підтверджується довідкою вищевказаного підприємства від 03 квітня 2015 року № 953. Відповідно до довідки ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» за період з січня 2014 року по лютий 2015 року відповідачем сплачені аліменти в розмірі 27649,15 грн.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями статті 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліментів за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Зменшуючи розмір неустойки суд, окрім положень ст. 196 СК України, також врахував положення ст. 551 ЦК України та задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що вказаний позивачем розмір пені за прострочення по сплаті аліментів у сумі 124470,61 грн., значно перевищує розмір збитків позивача, беручи до уваги, що відповідач погашає свою заборгованість та сплачує аліменти за спірний період вчасно. Таким чином, судом першої інстанції, на основі наявних в матеріалах справи доказів щодо погашення відповідачем заборгованості, обгрунтовано було зменшено розмір пені до 2000 грн.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неправомірність зменшення розміру неустойки є безпідставними, оскільки виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, завданням якої є сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулюючи боржника до належної поведінки.

Тобто, у зв'язку з тим, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сама заборгованість не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Відповідно, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 01 липня 2015 року у справі «6-94цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Колегія суддів, з урахуванням того, що 2012 році відповідно до довідок підприємства ПАТ «Дніпрообленерго» від 03 квітня 2015 року № 952, № 953, з заробітної плати відповідача на рахунок сплати аліментів за період з січня по грудень 2012 року було відраховано 13695,74 грн.; за період з січня по серпень 2013 року з його заробітної плати на рахунок сплати аліментів було перераховано 11844,00 грн. та, згідно довідки ТОВ «ДТЕК СЕРВІС», за період з січня 2014 року по лютий 2015 року ОСОБА_3 сплачені аліменти в розмірі 27649,15 грн. - погоджується з розрахунком суду першої інстанції, а саме:

Період нарахуванняНараховано (грн.)Борг (грн.)РозрахунокПеня (грн.)
Лютий 20121766,671766,671766,67*1%*883 дні15599,70
Березень 20121766,671766,671766,67*1%*1065 днів18815,03
Квітень 20121766,671766,671766,67*1%*1035 днів18285,03
Травень 20121766,671766,671766,67*1%*1004 днів17737,36
Червень 20121766,671766,671766,67*1%*974 днів17207,36
Липень 20121766,671766,671766,67*1%*943 дні16659,69
Серпень 20121766,671766,671766,67*1%*912 днів16112,03
Вересень 2013784,22784,22784,22*1%*517 днів4054,41

Беручи до уваги вищевикладене на підтвердження виконання відповідачем своїх обов'язки щодо матеріального утримання неповнолітньої дитини, суд апеляційної інстанції також погоджується з необхідністю зменшення розмір пені до 2000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо неправильного з'ясування обставин та неповного дослідження доказів судом першої інстанції, не є підставою для скасування законного рішення.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова