18.04.2016 Єдиний унікальний № 371/194/16-ц
Провадження 2/371/183/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гаврищука А.В.

за участю секретаря - Смиченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) 29 лютого 2016 року звернулася до Миронівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 22 липня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає із нею та знаходиться на її утриманні.

Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне сімейне життя із відповідачем не склалося, оскільки чоловік не розумів проблеми, які виникали у них у родині, не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповаги один до одного, виховання дитини, ніде не працює, не виконує свої обов'язки по утриманю та вихованню дитини і веденню домашнього господарства.

Фактичні шлюбні стосунки між ними припинено з 20 грудня 2015 року. З того часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки їх сумісне проживання та ведення господарства припинено.

У судове засідання позивач не з'явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 /а.с. 4/.

Від спільного шлюбу позивач з відповідачем мають спільну дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 /а.с. 6/.

Дитина проживає разом із матір"ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою від 08.02.2016 №129, виданою Грушівською сільською радою Миронівського району Київської області /а.с.9/.

Позивач на примирення не згодна, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу.

Причиною розладу в сім'ї стало те, що відповідач не розумів проблеми, які виникали у родині, не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповаги один до одного виховання дитини, ніде не працює, не виконує свої обов'язки по утриманю та вихованню дитини і веденню домашнього господарства. Фактичні шлюбні стосунки між ними припинено з 20 грудня 2015 року. З того часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки їх сумісне проживання та ведення господарства припинено.

Судом встановлено, що розлад в сім'ї позивача носить не тимчасовий, а тривалий характер.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, оскільки відносини, які склалися між подружжям, а саме непорозуміння та сварки суперечать інтересам позивача.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач, яка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч .1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Водночас сторони не надали суду письмового договору про визначення місця проживання дитини.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

З огляду на зазначене, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 105, 109-110, 112, 113 СК України, ст. 29 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований виконкомом Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області 22 липня 2011 року за актовим записом №4.

Після розірвання шлюбу присвоїти позивачу прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_3, понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис А.В. Гаврищук

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук