АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Болотова Є.В.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року про повернення позовної заяви, -

у с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року вказану позовну заяву повернуто позивачеві для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та передання питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач посилається на ті обставини, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про непідсудність справи Деснянському районному суду м. Києва. В обґрунтування скарги вказує, що відповідач та автомобілі зареєстровані в Деснянському районі м. Києва, а тому він скористався положеннями ч. 14 ст. 110 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у її відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить: визнати спільною частковою власністю із визначенням частки в натурі для кожного із власників, нерухоме майно: житловий будинок та прилеглі будівлі, земельну ділянку за адресою: м. Київ, «Плодовий» садове товариство (Святошинський район), АДРЕСА_1; в порядку ст. 66 СК України позивач просить визначити порядок користування вказаним житловим будинком та земельною ділянкою; визнати майно, яке знаходиться в будинку, спільною власністю та розділити його відповідно між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати авто Lexus RX350-2006 року та Mazda 3 седан-2008 року спільно набутим майном, із вимогою компенсувати різницю у вартості авто іншим власником, наприклад якщо в ОСОБА_3 залишається Lexus RX350-2006 року, вона має компенсувати мені 5000

_____________________________________________________

Справа № 754/2520/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/5644/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Смирнова Є.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_6

доларів США та навпаки.

Визнаючи позовну заяву позивачу для подачі до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що основна частина спірного майна подружжя територіально знаходиться у Святошинському районі м. Києва.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що предметом спору, зокрема, є таке спільне нерухоме майно: житловий будинок та прилеглі будівлі, земельна ділянка за адресою: м. Київ, «Плодовий» садове товариство (Святошинський район), АДРЕСА_1, грошова вартість - 3 792 302,09 грн., а також спільне рухоме майно: майно, яке знаходиться в будинку, на суму 226 900,00 грн.; автомобілі Lexus RX350-2006 року та Mazda 3 седан-2008 року орієнтовною вартістю 243000,00 грн.

За правилом ч. 14 ст. 110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 114 ЦПК України визначено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Звертаючись до Деснянського районного суду м. Києва, ОСОБА_2 посилався на те, що згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, а відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з роз'ясненнями п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року № 3, у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Доводи ОСОБА_2 з приводу того, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в Деснянському районі м. Києва та авто зареєстровані в Деснянському районі м. Києва, а тому справа підсудна цьому суду, не ґрунтуються на вимогах цивільного процесуального закону та є безпідставними, оскільки для даного спору застосовуються правила виключної підсудності.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Є.В. Болотов

Л.Д.Поливач