АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2994/16 Справа № 174/989/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шаповал Г. І. Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ 13 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Державного підприємства «Смоли»

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Смоли» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за зустрічним позовом Державного підприємства «Смоли» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Смоли» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який в подальшому ним було уточнено, а саме збільшено позовні вимоги / а. с. 2-4, 71-72 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що згідно з наказом Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 17.06.2014 р. № 99-к/к, його призначено на посаду виконуючого обов'язки директора ДП «Смоли» з 18.06.2014 року, на якій він пропрацював до 26.12.2014 року.

Наказом Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 26.12.2014 року № 291-к/к, його було звільнено з роботи на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з поновленням на роботі керівника, який раніше займав цю посаду.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року (провадження № 22-ц/774/9372/15) по цивільній справі № 174/757/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ДП «Смоли» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, встановлено, що згідно розрахункових листків за грудень 2014 року та січень 2015 року з позивачем було здійснено розрахунок при звільненні за виключенням виплати йому вихідної допомоги згідно зі ст. 44 КЗпП України.

Позивач вважає, що апеляційний суд встановив, що на день розгляду справи в апеляційній інстанції відповідачем недоплачена позивачу вихідна допомога у розмірі 37,40 грн. Ця сума була стягнута з відповідача згідно з резолютивною частиною рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказані обставини, на думку позивача, не потребують доказування.

Позивач стверджує, що до цього часу рішення апеляційного суду, в цій частині стягнення з відповідача вихідної допомоги у сумі 37,40 грн., - не виконано.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року, у цивільній справі № 174/757/15-ц, стягнуто з ДП «Смоли» на його користь суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 26.12.2014 року по 17.08.2015 року у розмірі 76 479,93 грн., яку було зменшено рішенням апеляційного суду від 09.11.2015 року до 57 115,03 грн.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, позивач вважає, що відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні (не виплачена вихідна допомога в розмірі 37,40 грн.), за період з 18.08.2015 року по 18.01.2016 року, в сумі 47476,80 грн. (виходячи з його середньогодинного заробітку 54,95 грн.), який він і просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі / а. с. . а. с. 2-4, 71-72 /.

Відповідач позов не визнав та звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 28.09.2015 року підприємство, в порядку негайного виконання рішення суду першої інстанції про стягнення з ДП «Смоли» на користь ОСОБА_2 78794,93 грн. (2315,10 грн. - вихідна допомога при звільненні; 76479,83 грн. - середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 26.12.2014 року по 17.08.2015 року), - платіжним дорученням № 2352 від 28.09.2015 року виплатило ОСОБА_2 (після утримання з визначеної судом суди обов'язкових платежів) 60049,33 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року було змінено в частині визначення судом першої інстанції сум стягнених з ДП «Смоли» на користь ОСОБА_2

Так, апеляційний суд зменшив: розмір вихідної допомоги при звільненні з 2315,10 грн. до 37,40 грн.; суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (за період з 26.12.2014 року по 17.08.2015 року) з 76479,93 грн. до 57115,03 грн.; загальну суми, що підлягає стягненню з 78794,93 грн. до 57152,43 грн. з утриманням з цієї суми податків та обов'язкових платежів, передбачених законами України; суму судового збору з 866,93 грн. до 571,15 грн.

ДП «Смоли» вважає, що після утримання обов'язкових платежів з загальної суми, що визначена апеляційним судом до стягнення (57152,43 грн.), підприємство зобов'язане сплатити ОСОБА_2 44847,96 грн., а з урахуванням 37.40 грн. які просить стягнути останній, ця сума складає 44885.36 грн., тоді як підприємство виплатило ОСОБА_2 60049,33 грн.

Отже, на думку підприємства, незаконно отримана ОСОБА_2 від ДП «Смоли» грошова сума складає 15163,97 грн.

Проте, оскільки сума вихідної допомоги виплачена підприємством 28.09.2015 року, то виходячи з розрахунку середнього заробітку за період з 18.08.2015 року по 27.09.2015 року , яку підприємство нарахувало в розмірі 12286,82 грн., а з утриманням податків вона складає 9883,52 грн., то з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь підприємства сума 5280,45 грн., на стягненні якої і наполягало ДП «Смоли» / а. с. 29-32 /.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.01.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Суд стягнув з ДП «Смоли» на користь ОСОБА_2 - 21980,00 грн., що складає середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 18.08.2015 року по 25.10.2015 року включно, при цьому із суми - 21980,00 грн. відповідачу слід утримати передбачені законами України податки та інші обов'язкові платежі.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено, як і вдмовлено у зустрічному позові ДП «Смоли».

Також, судом вирішено питання щодо стягнення судових витрат по справі /а. с. 98-102/.

З рішенням суду від 27.01.2016 року не погодилося ДП «Смоли» і звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення його зустрічного позову, а у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 107-110 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь середнього заробітку за затримку розрахунку та стягнення судового збору, - скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині, з наступних підстав.

Задовольняючи часткового позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи на його користь з ДП «Смоли» 21980.00 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 18.08.2015 року по 25.10.2015 року включно, - суд першої інстанції виходив з того, що ДП «Смоли», всупереч ст. 116 КЗпП України, не розрахувалося в повному обсязі з позивачем при його звільненні, в тому числі і після винесення судом першої інстанції рішення від 07.09.2015 року та апеляційним судом рішення від 09.11.2015 року, внаслідок чого залишилася невиплачена сума вихідної допомоги в розмірі 37,50 грн., а тому, в силу ст. 117 КЗпП України, з підприємства підлягає стягненню цей середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного матеріального і процесуального закону.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 18.06.2014 року до 26.12.2014 року працював виконуючим обов'язки директора ДП «Смоли» згідно наказу Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 17.06.2014 р. № 99-к/к / а. с. 5 / та був звільнений наказом Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 26.12.2014 року № 291-к/к з роботи на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з поновленням на роботі керівника, який раніше займав цю посаду / а. с. 6 /.

При звільненні позивача з роботи відповідач не провів з ним остаточний розрахунок у зв'язку з чим ОСОБА_2 був змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року, у цивільній справі № 174/757/15-ц, позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволені частково. Суд стягнув з ДП «Смоли» на користь ОСОБА_2 2315,10 грн. - вихідної допомоги при звільненні; 76479,83 грн. - середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 26.12.2014 року по 17.08.2015 року, а всього 78794,93 грн. з яких відповідач зобов'язаний утримати передбачені законом податки та обов'язкові платежі.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Також, суд стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 866,93 грн.

Суд допустив негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, за період з 26.12.2014 року по 18.08.2015 року, в сумі 76479,83 грн. з врахуванням утриманих з цієї суми податків та обов'язкових платежів. / а. с. 7-10 /.

Згідно п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Однак, ухвалюючи 07.09.2015 року рішення Вільногірський міський суд Дніпропетровської області, в порушення п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України, допустив негайне виконання рішення суду не в межах розміру заробітної плати за один місяць, а в межах всього стягненого середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, за період з 26.12.2014 року по 18.08.2015 року, в сумі 76479,83 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було допущено негайне виконання рішення від 07.09.2015 року з видачею відповідного виконавчого листа і ДП «Смоли», виконуючи це рішення суду, платіжним дорученням № 2352 від 28.09.2015 року, виплатило ОСОБА_2 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 60049,33 грн. / а. с. 33 /, оскільки з визначеної судом суми було утримано:1147,20 грн. - військовий збір (платіжне доручення № 2342 від 28.09.2015 року - а. с. 33); 14537,88 грн. - прибутковий податок (платіжне доручення № 2340 від 28.09.2015 року - а. с.34) та 745.42 грн. - єдиний податок (платіжне доручення № 2339 від 28.09.2015 року - а. с. 34 ).

З рішенням суду першої інстанції від 07.09.2015 року не погодилось ДП «Смоли» і звернулося з апеляційною скаргою.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року апеляційна скарга ДП «Смоли» - задоволена частково, а рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року змінено в частині розміру сум стягнених з ДП «Смоли» на користь ОСОБА_2

Апеляційний суд зменшив: розмір вихідної допомоги при звільненні з 2315,10 грн. до 37,40 грн.; суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (за період з 26.12.2014 року по 17.08.2015 року) з 76479,93 грн. до 57115,03 грн.; загальну суму, що підлягає стягненню, з 78794,93 грн. до 57152,43 грн., з утриманням з цієї суми податків та обов'язкових платежів, передбачених законами України; суму судового збору з 866,93 грн. до 571,15 грн. / а. с.126-129 /.

Рішення апеляційного суду від 09.11.2015 року вступило в законну силу і є чинним.

Отже, за рішенням апеляційного суду від 09.11.2015 року розмір загальної суми (куди увійшли вихідна допомога та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні) стягненої з ДП «Смоли» на користь ОСОБА_2, за рішенням суду першої інстанції від 07.09.2015 року, - було зменшено з 78794,93 грн. до 57152,43 грн., з якої ще і підлягають утриманню податки та обов'язкові платежі, передбачені законами України.

Таким чином, грошова сума в розмірі 60049,33 грн., яка виплачена ДП «Смоли» позивачу ОСОБА_2 ще 28.09.2015 року (на виконання судового рішення від 07.09.2015 року), перевищує розмір суми 57152,43 грн., яка визначена судом апеляційної інстанції у зв'язку зі зміною рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року і до якої увійшли вихідна допомога та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, тобто підприємство виплатило ОСОБА_2 в повному обсязі визначені судом до виплати, як вихідну допомогу, так і середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, - що не прийняв до уваги суд першої інстанції ухвалюючи 27.01.2016 року рішення по справі.

Посилання ОСОБА_2 в його позові, як і посилання суду першої інстанції в рішенні від 27.01.2016 року, на те, що за рішенням апеляційного суду з підприємства на користь ОСОБА_2 стягнено вихідну допомогу при звільненні в сумі 37,40 грн. і рішення в цій частині не виконане, - є безпідставними і надуманими, оскільки, як вище зазначено, суд апеляційної інстанції своїм рішенням від 09.11.2015 року зменшив розмір вихідної допомоги при звільненні з 2315,10 грн. до 37,40 грн. і ця сума ввійшла до загальної суми, що підлягає стягненню, яка теж зменшена апеляційним судом з 78794,93 грн. до 57152,43 грн. з утриманням з цієї суми податків та обов'язкових платежів, передбачених законами України, а ДП «Смоли» виплачено ОСОБА_2 ще 28.09.2015 року, на виконання судового рішення від 07.09.2015 року, грошову суму 60049,33 грн., що перевищує розмір суми 57152,43 грн., яка визначена судом апеляційної інстанції у зв'язку зі зміною рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року і до якої увійшли вихідна допомога та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було жодних правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ДП «Смоли» 21980,00 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 18.08.2015 року по 25.10.2015 року включно, оскільки підприємство виплатило ОСОБА_2 в повному обсязі визначені судом до виплати, як вихідну допомогу, так і середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, а тому рішення суду від 27.01.2016 року, в цій його частині, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову позивачу в цих його позовних вимогах.

Оскільки, рішення суду першої інстанції, в частині стягнення з підприємства на користь позивача 21980,00 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, підлягає скасуванню з відмовою в цих позовних вимогах, то, в силу ст. 88 ЦПК України, не може залишатись в силі та підлягає скасуванню рішення суду від 27.01.2016 року і в частині стягнення з підприємства на користь держави судових витрат (судового збору) в розмірі 551,20 грн.

Щодо рішення суду в частині відмови у зустрічному позові ДП «Смоли» про стягнення з ОСОБА_2 5280 грн., тобто надлишково сплаченої грошової суми за виконавчим листом по виконанню судового рішення від 07.09.2015 року, - то воно є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦПК України, у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Смоли» - задовольнити частково.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь середнього заробітку за затримку розрахунку та стягнення судового збору, - скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в його позовних вимогах до Державного підприємства «Смоли» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: