Справа № 131/2144/15-ц Провадження № 22-ц/772/805/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О. Ю.,

суддів Копаничук С.Г., Кучевського П.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Іллінецьке» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 січня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Іллінецьке» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.11.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Іллінецьке» було укладено договір оренди землі №34 згідно п. 2 якого в оренду передана земельна ділянка загальною площею 4,8758 га кадастровий номер :02:000:0273, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі Вінницької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 21.11.2012 року за № 08791.

29 липня 2014 року в с. Романів-Хутір Вінницької області Іллінецького району померла ОСОБА_4, яка є матір'ю позивача, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане виконавчим комітетом Іллінецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області 30 липня 2014 року.

Вважаючи, що під час укладення оспорюваного договору оренди землі не було додержано встановлених актами цивільного законодавства правил укладення договору оренди землі в частині обов'язкового агрохімічного обстеження ґрунтів та паспортизації земельних ділянок в момент зміни землекористувача, а також того, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, а саме умов збереження стану об'єкта оренди та умов повернення об'єкта оренди, просив визнати оспорюваний договір оренди земельної ділянки недійсним із зазначених мотивів в силу приписів ст.ст.203,215 ЦК України та ст.15 ЗУ «Про оренду землі».

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 січня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Іллінецьке» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропуіцення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ОСОБА_4 та ТОВ «Іллінецьке» було укладено договір оренди землі №34 строком на 5 років, пунктом 2 якого в оренду передана земельна ділянка загальною площею 4,8758 га кадастровий номер :02:000:0273, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі Вінницької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 21.11.2012 року за № 08791.

29 липня 2014 року ОСОБА_4, яка є матірю позивача, померла.

12 березня 2015 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво на спадщину за заповітом, до складу якої увійшла зазначена земельна ділянка.

Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України Про оренду землі.

Згідно зі статтею 15 Закону України Про оренду землі (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін;

умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилався на те, що спірний договір оренди земельної ділянки не містить усіх, передбачених статтею 15 Закону України Про оренду землі, істотних умов, зокрема умови збереження стану обєкта оренди.

Однак, такі посилання не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Пунктом 31 договору передбачено обов'язок орендаря виконувати встановлені щодо обєкта обмеження в обсязі, передбаченому законом, або договором оренди землі.

У пункті 28 договору визначено право орендодавця вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів, дотримання режиму використання водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони.

Пунктом 17 встановлено умови збереження стану обєкта оренди, до яких сторони віднесли:

дотримання відповідних сівозмін та режиму використання землі;

недопущення погіршення родючості ґрунту;

застосування природо-охоронних технологій виробництва;

недопущення погіршення екологічної обстановки на території.

Зазначене свідчить про те, що спірний договір оренди містить умови збереження стану обєкта оренди, на відсутність яких посилався позивач.

Крім того, ОСОБА_3 вказував, що у договорі відсутні умови повернення земельної ділянки орендодавцеві.

Однак, відповідно до пункту 8 договору сторони узгодили, що договір укладається строком на 5 років.

Пунктом 21 договору передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Таким чином, оскільки орендодавець та орендар дійшли згоди з вищенаведених істотних умов договору оренди землі, які передбачені частиною першою статті 15 Закону України Про оренду землі (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин частини другої цієї статті щодо визнання договору оренди землі недійсним.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного суду України висловленою 14 травня 2014 року по справі №6-48цс14.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Зазначене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним судом України в постанові від 25 грудня 2013 року по справі №6-94цс13.

Із змісту позовної заяви та наявних в справі доказів, змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач не вказав, які саме його права порушені, не визнані чи оспорені відсутністю на його думку в договорі оренди істотних умов, а також у чому саме полягають дії чи бездіяльність відповідача при порушені його прав.

Доводи апеляційної скарги з приводу погіршення показників земельної ділянки, а також необхідності проведення паспортизації земель в звязку зі зміною власника не є підставою для визнання договору оренди земельної ділянки недійсними, а можуть бути вирішені учасниками правовідносин шляхом зміни договору, доповнень до нього або його розірвання з підстав та у спосіб, визначених цивільним законодавством.

За таких обставин, з доводами заявника погодитись не можна, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції викладених в рішенні.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

З оригіналом вірно: ОСОБА_6