Справа №568/1428/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Драновської С.З.

при секретарі Саган В.В.

адвоката Прядун О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини.

В обгрунтування позову про розірвання шлюбу ОСОБА_2 посилається на те, що 09.01.2014 року в Підзамчівській сільській раді Радивилівського району Рівненської області зареєстрував шлюб із відповідачкою.

Від шлюбу на даний період спільних дітей немає дружина вагітна.

Причиною звернення до суду послужило те, що вони різні за характерами та поглядами на життя люди у зв'язку із чим з будь-якого приводу ОСОБА_3 провокувала сварки.

Ініціатором сварок була дружина яка писала заяви до правоохоронних органів.

Відповідно в серпні 2015 року його притягнуто до адміністративної відповідальності, а пізніше відкрито кримінальне провадження №0000768 за ч.1 ст. 122 КК України та засуджено. В результаті із 18.11.2015 року вирішив, що подальше життя неможливе і просив шлюб розірвати. Позову ОСОБА_3 до нього - ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини не визнавав з підстав викладених в запереченні від 18.02.2016 року.

Під час судового засідання 18.02.2016 року ОСОБА_3 позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу не визнавала і пояснювала, що поки не буде вирішено майновий спір на розлучення не згідна.

Позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини підтримала повністю та просила їх задовольнити.

В обгрунтування позову посилається на те, що в період шлюбу із ОСОБА_2 вона завагітніла і перебуває на обліку в лікаря з приводу вагітності.

Її чоловік проживає один і на утриманні непрацездатних батьків немає, стан його здоров'я задовільний, так як постійно отримує кошти від заробітків.

Враховуючи наведене просила задовольнити позов і стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання під час вагітності по 500 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Адвокат Прядун О.М., що представляє інтереси ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу не визнавав і пояснив, що його довірителька не згідна на розірвання шлюбу, так як не вирішено спір про спільне майно подружжя.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини просив задовольнити, так як ОСОБА_3 вагітна та на даний час перебуває в лікарні з приводу очікування народження дитини та позбавлена засобів для проживання. ОСОБА_2 фізично здоровий батьків на утриманні немає і може такі кошти їй надавати. Крім того звертав увагу, що ОСОБА_2 сплатив заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа №2-8009 від 12.03.2012 року виданого Луцьким міськрайонним судом в розмірі 18 341грн.78 коп., а отже він може сплачувати кошти і на вагітну дружину яка не може працювати.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи суд встановив слідуюче :

09.01.2014 року в Підзамчівській сільській раді Радивилівського району Рівненської області зареєстровано шлюб ОСОБА_2 із ОСОБА_3.

Згідно довідки заступника головного лікаря з медичної частини О.В. Бадиляка за № 151 від 28.01.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку з приводу вагітності (термін 25 тижнів).

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки і чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Із ч.2 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків коли однин із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення щодо другого з подружжя або дитини.

Такі обставини знайшли своє підтвердження. Зокрема, із вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року доводиться скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України, а саме спричинення їй умисного ушкодження середньої тяжкості (Справа №158/2316/15, провадження №1-кп/0158/165/15) та вчинення ним 16.09.2015 року психологічного насильства в сім'ї (постанова від 22.09.2015 року судді Ківерцівського районного суду Волинської області (Справа №158/1850/15-п, провадження №3/0158/1446/15).

Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Під час судового слідства встановлено, що сторони тривалий час спільно не проживають і не підтримують подружніх стосунків та на даний час сім'я існує лише формально. Подружжю надавався термін для примирення, однак примирення не відбулося і позивач наполягає на розірванні шлюбу.

За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і її збереження не можливе.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Сторонами не заявлено спору щодо розподілу сумісного майна.

Відповідно до ч.1 ст.84 СК України, дружина має також право на утримання від чоловіка - під час вагітності.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховує: стан здоров'я та матеріальне становище ОСОБА_3 та стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів іншої дитини від першого шлюбу та приходитиь до висновку що ОСОБА_2 має можливість і може надавати матеріальну допомогу на вагітну дружину.

Враховуючи всі обставини справи, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 56, 84,110, 112, 115, 180, 182 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 209, 212, 213-218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбузадовольнити.

Шлюб зареєстрований 09.01.2014 року між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у виконавчому комітеті Підзамчівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, атовий запис №1 - розірвати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1, не працюючого, на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на її утримання в розмірі 300 гривень щомісячно починаючи з 28.01.2016 року до досягнення дитиною трьох років.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд Рівненської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 19.04.2016 року

Суддя С.З. Драновська