Справа № 750/1774/16-ц
Провадження № 2/750/1017/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Руденок В.О.,

за участі позивача, представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти імені ОСОБА_3 про визнання дій протиправними по винесенню наказу,

встановив:

23 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача по винесенню наказу № 15 від 17.02.2014 року.

В обґрунтування позову зазначила, що працює на посаді вченого секретаря, за складність і напруженість в роботі їй була встановлена безстрокова надбавка в розмірі 30% від посадового окладу, відповідно до наказу № 91 від 02.09.2013 року. Вказала, що учений секретар, який працював до неї, отримував надбавку 50% за складність і напруженість в роботі. Повідомила, що в 2013 році роботодавець виплатив позивачу надбавку повністю, а в 2014 році оскаржуваним наказом припинив виплати надбавки, чим, на думку ОСОБА_2 порушив умови трудового договору в односторонньому порядку без її попередження і таким чином змінив умови праці.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні подавши письмові заперечення проти позову.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на час пологової та післяпологової відпустки ОСОБА_4, що займає посаду ученого секретаря постійно, на її місці, відповідно до наказу № 100 від 12.09.2013 року працює ОСОБА_2

Відповідно до ч. З ст. 97 Кодексу законів про працю України - конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Частина 2 ст. 97 Кодексу законів про працю України передбачає, що умови запровадження та розміри надбавок встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 13 від 24.12.1999 року « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» в пункті 8 зазначив, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом Чернігівського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти ім. К. Д. Ушинського на 2011- 2015 роки (далі - Колективний договір) в п. 3.9 зазначено, що надбавка працівникам за складність, напруженість праці встановлюється в межах фонду оплати праці.

Таким чином, надбавка обумовлюється наявністю коштів у межах фонду оплати праці та за відсутності коштів можливе скасування надбавок.

Оскільки надбавку за складність, напруженість у роботі виплачують у межах фонду оплати праці, вона не має обовязкового характеру. Рішення про її встановлення (скасування, зменшення розміру) приймає роботодавець залежно від наявності коштів шляхом видання відповідного наказу.

Відповідач видав наказ від 17.02.2014 року № 15 «Про встановлення та скасування надбавок за складність та напруженість у роботі у лютому 2014 року», яким позивачу скасовано надбавку.

Сума виділених коштів на оплату праці працівникам Чернігівського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти ім. К. Д. Ушинського в 2014 році в порівнянні з 2013 роком була зменшена на 646085 грн., що підтверджується Звітом про надходження та використання коштів загального фонду за 2013 рік (форма № 2д, №2м) та Звітом про надходження та використання коштів загального фонду за 2014 рік (форма № 2д, №2м).

У п.п. «а» п.п. 2п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26.09.2005 року №557 ( зі змінами та доповненнями) та п.п. «а» п.п. 3 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002 року №1298 жодним чином не визначено, що надбавка за складність та напруженість може бути встановлена безстроково.

Колективним договором передбачено, що надбавка встановлюється в межах фонду оплати праці, який затверджується кожного року в кошторисі доходів і видатків.

Наказом № 91 від 02.09.2013 року «Про встановлення надбавок» ОСОБА_2 було встановлено надбавку в розмірі 30% з 12.09.2013 по 31.12. 2013 року.

Наказом № 04 від 13.01.2014 року позивачу була встановлена надбавка в розмірі 20% від посадового окладу з 01.01. - 31.01.2014 року.

Отже, судом встановлено, що надбавка носила строковий характер, а відтак після закінчення терміну, на який встановлено надбавку за складність і напруженість в роботі, її виплата припиняється, а тому невиплата даної надбавки не є зміною істотних умов праці. Твердження щодо встановлення позивачу надбавки безстроково не знайшло свого підтвердження, оскільки при прийнятті позивача на вказану посаду, останній не встановлювався конкретний розмір надбавки, про що не заперечувала позивач в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для визнання протиправними дій відповідача по винесенню наказу № 15 від 17.02.2014 року, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута