Справа №591/3985/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/758/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання -Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3084,99 грн. на відшкодування завданої майнової шкоди, 10000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 703,85 грн. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та зменшити розмір відшкодування майнової шкоди з 3084,99 грн. до 3059,56 грн., а моральної шкоди з 10000 грн. до 2000 грн.

При цьому вказує, що судом неправильно застосовані положення ч.2 ст. 1167 ЦК України. Вважає, що позивачу була завдана шкода не з її вини, тому у суду не було підстав для стягнення з неї моральної шкоди. Вказує, що сума матеріальної шкоди має бути зменшена на суму вартості мінеральної води, яка не відноситься до лікування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та її представників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтримали доводи апеляційної скарги, позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_8, які проти скарги заперечували, дослідивши матеріали справи, матеріали перевірки ЖЄО №19689, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, місцевий суд виходив з положень ст. 1187, 1167 ЦК України та доведеності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 30 і є власником собаки породи «німецька вівчарка», яка утримується у закритому дворі вказаного будинку.

18 липня 2013 року близько о 01-00 години собака через відкриту відповідачем фіртку вискочила з двору та, перебуваючи у загальнодоступному місці на проїзді Андріївській в м. Суми біля подвіря будинку № 30, напала на ОСОБА_4 та покусала її.

З медичної документації та повідомлення КУ СОКЛ (а.с. 119) вбачається, що 18 липня 2013 року о 02-30 годині (після нападу собаки) до приймального відділення СОКЛ бригадою швидкої допомоги доставлено ОСОБА_4, у якої виявлено укушені рани мяких тканин тімяної ділянки, правої скроневої ділянки, вушної раковини, потиличної ділянки, поперекової ділянки та правої сідниці.

З висновку судово-медичної експертизи № 67 від 03 лютого 2016 року вбачається, що на час проведення даної експертизи у ОСОБА_4 А,В. виявлені пошкодження: рубці (сліди колишніх ран) голови, обличчя, правої вушної раковини, обох сідниць, лівої поперекової області. Позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні 1-ї міської клінічної лікарні з 18 червня по 05 серпень 2013 року з діагнозом: «Множинні укушені рани м'яких тканин голови, правої вушної раковини, попереку, сідниць, правої гомілки. ИБС. Дифузний кардіосклероз. Синусова тахікардія. Остеохондроз шийного відділу хребта, полісегментарної тип, нестабільна форма. Вторинний радикулярний і больовий синдром». Позивач перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря хірурга 1-ї міської поліклініці з 06 серпня по 02 вересня 2013 року з діагнозом: «Множинні укушені рани м'яких тканин голови, правої вушної раковини, поперекової області справа, обох сідниць. Довго загоюючи 3 рани правої сідниці». Виявлені у позивача тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, про що свідчить характер пошкоджень, і могли утворитися внаслідок впливу зубів собаки при укусах за різні частини тіла. Характер і локалізація описаних пошкоджень виключає можливість їх заподіяння самою потерпілою. Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя. Пошкодження в області правої сідниці спричинили тривалий розлад здоров'я і за цими ознаками належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Решта пошкоджень в області голови, обличчя, правої вушної раковини, лівої поперекової області, лівої сідниці і правої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров'я. Описані пошкодження могли утворитися в строк і при обставинах, зазначених потерпілою, що підтверджується стадією розвитку пошкоджень та медичною документацією (а.с. 151-153).

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини і дійшов до обґрунтованого висновку, що відповідач здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок дії якого позивачу заподіяно майнову та моральну шкоду.

Визначаючи розмір витрат на лікування позивача, суд першої інстанції керувався копіями фіскальних чеків і випискою з історії хвороби та стягнув лише документально підтверджені витрати, до яких вартість препаратів, що не призначались і супутніх товарів не включена. Тому, підстави для зменшення стягнутої судом матеріальної шкоди відсутні.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача моральну шкоду, розмір якої визначений з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача, тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, строку лікування, враховуючи вимоги розумності та справедливості і зменшенню не підлягає.

В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність оскаржуваного рішення.

Уточнення вимог апеляційної скарги, надані представником відповідача ОСОБА_7 в судовову засіданні апеляційного суду, у якому відповідач просить зменшити розмір відшкодування майнової шкоди з 3084,99 грн. до 256,08 грн., знаходиться поза межами розгляду справи апеляційним судом, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її лише протягом строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -