Провадження № 2/521/681/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Леонова О.С.,

секретар судового засідання: Малиш О.Л.,

за участі:

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Одеської міської ради, про визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння недійсним та про визнання права власності на житлову будівлю з прибудовою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи Одеської міської ради, з позовними вимогами: визнати Свідоцтво про право власності на житлову будівлю «Г» з прибудовою «г», які розташовані у м. Одесі за адресою: вул. Радужна, буд. 16, видане у грудні 2014 р. на ОСОБА_2 імя та зареєстроване 26.02.2015 р. у реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції - недійсним; та визнати за позивачами право власності у рівних частках за кожним, тобто по ? частині на будівлю «Г» з прибудовою «г», які розташовані у м. Одесі за адресою: вул. Радужна, буд. 16, та які складаються з: 5-1 кухні, площею 9,9 кв.м.; 5-2 житлової кімнати, площею 16,8 кв.м.; 5-1 веранди площею 7 кв.м., а усього 33,7 кв.м. загальної площі, 16,8 кв.м. житлової та 16,9кв.м. - підсобної.

В обґрунтування своєї позовної заяви позивачі вказують, що 9/50 часток домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Радужна, буд. 16, належала ОСОБА_6, яка померла 30.05.2003 року. Вони з відповідачем ОСОБА_2 являються спадкоємцями вказаної частки домоволодіння на підставі заповіту, залишеного ОСОБА_6 Вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину та отримали Свідоцтво про право на спадщину. Ще за життя ОСОБА_6, а саме у 1971-1972 роках, позивачем ОСОБА_4 була збудована житлова будівля «Г» з прибудовою «г», які складаються з: 5-1 кухні, площею 9,9 кв.м.; 5-2 житлової кімнати, площею 16,8 кв.м.; 5-1 веранди площею 7 кв.м., а усього 33,7 кв.м. загальної площі, 16,8 кв.м. житлової та 16,9кв.м. - підсобної. Відповідач ОСОБА_2 у цей час проходив службу в армії. Спірна житлова будівля «Г» з прибудовою «г», до спадкового майна, після смерті ОСОБА_6 не входила. Позивач ОСОБА_4 стверджує, що він як безпосередньо так і фінансово приймав участь у будівництві будівлі «Г» з прибудовами «г», таке будівництво повязане з покращенням житлових умов і проводилось з дозволу та відома матері ОСОБА_6 на земельній ділянці, відведеній для будівництва та обслуговування житлового будинку. Але остаточно будівництво закінчено не було, через що не було можливості здати його до експлуатації. У подальшому вже позивачка ОСОБА_5, остаточно завершила будівництво будівлі «Г» з прибудовами «г».

На теперішній час позивачам стало відомо, що у грудні 2014 р. відповідач ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на спірну будівлю, яке 26.02.2015 р. зареєстрував на своє імя у реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції.

Позивачі оспорюють право власності відповідача ОСОБА_2 на спірну будівлю, бо саме вони її будували. Крім того, вони та інші співвласники будинку та суміжні землекористувачі відповідачу ОСОБА_2 погодження на будівництво на ввід в експлуатацію вказаної будівлі «Г» з прибудовою «г», не давали.

В судовому засіданні ОСОБА_5, її представник та представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, уточнили, що вказана спірна будівля, спочатку будувалась самовільно позивачем ОСОБА_4 у період 1971-1972 рр. за власні кошти з метою покращення житлових умов. Однак остаточно будівля «Г» з прибудовою «г» було добудовано відповідачем ОСОБА_2 в 2013 році. Просили їх позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що, 9/50 часток домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Радужна, буд. 16 належала їх з позивачем ОСОБА_4 матері ОСОБА_6 За рішенням їх батьків: матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_7, старшому брату позивачу ОСОБА_4 була надана в користування квартира за адресою: АДРЕСА_1, а відповідачу ОСОБА_2 було надано дозвіл на побудову спірної житлової будівлі. Спірна будівля будувалась відповідачем його особистою працею та за його грошові кошти. У звязку з бракуванням коштів будівництво продовжувалося декілька десятків років. Спочатку ним була побудована будівля під літ. «Г», в якій він, без обладнання комунікацій, проживав з дружиною ОСОБА_8 одразу після одруження з жовтня 1973 року. В 1975 році ним була добудована прибудова літ. «г». У вказаній спірній будівлі народилися та виросли їх з дружиною ОСОБА_8 діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. У вказаній будівлі він з дружиною проживає до теперішнього часу. Брак грошей та травма на виробництві у 1980 р. - пошкодження тазобедреного суглобу, наступне тривале лікування не надали можливості своєчасно закінчити будівництво та здати його в експлуатацію.

Після смерті матері ОСОБА_6 він прийняв спадщину за заповітом та отримав свідоцтво про право власності за заповітом на ? частину спадкового майна 9/50 частин домоволодіння за вищевказаною адресою. Побудована ним спірна житлова будівля до спадкового майна не входила та правовстановлюючих документів на неї не видавалося.

Лише у 2013-2014 рр. відповідачем з дружиною було завершено роботи по обладнанню у спірній будівлі системи водопостачання та каналізації. 05.04.2013 року після завершення будівництва та обладнання всіх комунікацій спірна житлова будівля була здана в експлуатацію, а 26.02.2015 р. на імя відповідача було видано Свідоцтво про право власності на належну відповідачу частину домоволодіння. 25.11.2014 року право власності відповідача було зареєстровано в реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції в Одеської області.

На підставі викладеного відповідач просив в задоволені позову відмовити.

В судових засіданнях представник третьої особи Одеська міська рада ОСОБА_3, як власник земельної ділянки, на якій побудовано спірну житлову будівлю, позовні вимоги не визнала, зазначила, що свідоцтво про право власності ОСОБА_2 видано у відповідності з діючим законодавством та просила в задоволені позову відмовити.

Суд зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно відмовити з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи 9/50 часток домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Радужна, буд. 16 належала матері ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_6 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.1999 р. (справа № 2-1748/99), зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в книзі № 20доп., на стор. 143, під реєстровим № 5102 ( т.1, а.с. 114-115).

11.04.2000 р. ОСОБА_6 було оформлено заповіт, у відповідності до якого все належне їй майно, в т.ч. належну їй частку домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Радужна, буд. 16 вона заповіла в рівних частках, сину відповідачу ОСОБА_2 та онучці позивачу ОСОБА_5 ( т.1, а.с. 113).

30.05.2003 р. ОСОБА_6 померла ( т.1, а.с. 110).

27.12.2003 р. відповідач ОСОБА_2 отримав право власності на ? ідеальну частку спадкового майна, після смерті ОСОБА_6, яка складалася із 9/50 частин домоволодіння за адресою: м. Одеса вул. Радужна, буд. 16, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 зареєстрованого в реєстрі за № 2-5942, право власності ОСОБА_2 у встановленому порядку зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в книзі № 158 доп., на стор. 22, під реєстровим № 5102 ( т.2, а.с. 65).

17.12.2003 р. позивач ОСОБА_5 отримала право власності на ? ідеальну частку спадкового майна після смерті ОСОБА_6, яка складалася із 9/50 частин домоволодіння за адресою: м. Одеса вул. Радужна, буд. 16, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 зареєстрованого в реєстрі за № 2-5699. Право власності ОСОБА_5 у встановленому порядку зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в книзі № 158 доп., на стор. 22, під реєстровим № 5102.

Спадкове майно - 9/50 часток домоволодіння за вищевказаною адресою в цілому складалося із: чотирьох камяних житлових будинків під літ. «А», «Б», «В», «З», житловою площею 110 кв.м. , та надвірних споруд під літ. «К»-літня кухня, «М»-вбиральня, «Е»-сарай, №1,2-огородження, І,ІІІ,ІV мостіння, розташованих на земельній ділянці, площею 942 кв.м.

Спірна житлова будівля «Г» та прибудова «г» в склад спадщини не входили.

Сторони у судовому засіданні визнали, що за час життя ОСОБА_6, у період з 1973-1977 роки та за її дозволу на земельній ділянці домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Радужна, 16, було розпочато будівництво житлової будівлі літ. «Г» з прибудовою «г». В 2013-2014 р.р. відповідачем ОСОБА_2 були завершені будівельні роботи відносно спірної будівлі.

Вказані факти, також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: товарним чеком від 20.11.1973 р. на купівлю дверей, товарним чеком від 06.09.1974 р. на придбання вікон, товарним чеком від 09.04.1975 р. на придбання каменю черепашнику; товарним чеком 02.04.1975 р. на придбання будівельних матеріалів: дранка, цвяхи та інше., товарним чеком від 20.11.1979 р. на придбання дошок на підлогу, руберойд, шиферу, чеком від 15 січня 1980 року на придбання краски, товарними чеками від 02.07.2014 р.,03.07.2014 р., від 15.07.2014 р.,18.07.2014 р. 18.07.2014 р., 20.07.2014 р., 20.07.2014 р., 16.11.2011 р., 16.07.2014 р., 15.07.2014 р., 02.07.2014 р., 17.02.2014 р.. 19.07.2014 р. 15.06.2014 р., 24.06.2014 р. 15.07.2014 р. , 26.06.2014 р., 03.06.2014 р., 16.07.2014 р., 20.07.2014 р., 20.07.2014 р., 18.07.2014 р. на придбання будівельних матеріалів та оглянутою судом фото таблицею, на якій зображена спірна будівля, її фрагменти за різні періоди.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_12, ОСОБА_8 показали, що дійсно з дозволу батьків:матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_2 за власні кошти та своєю працею побудував за вищевказаною адресою, житлову будівлю «Г» та прибудову «г». Відповідач ОСОБА_2 з 1973 року після одруження сумісно з дружиною ОСОБА_8 вселився у вказане приміщення. У вказаному житловому приміщенні у них народилися діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач ОСОБА_4 з 1969 р. постійно зареєстрований (прописаний) за постійним місцем проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, та жодного відношення до будівництва спірного житлового будинку не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що він працював разом з ОСОБА_4 Приблизно в 1970-х роках до нього звернувся ОСОБА_4 з проханням дати йому каміння, однак точного часу він не памятає. Приблизно памятає що ОСОБА_4 взяв декілька машин каміння, але скільки точно не памятає. Саме в той час на роботі вони розбирали приміщення складу та працівники мали можливість забрати собі додому каміння, яке залишилось від складу. З якою метою ОСОБА_4 був необхідний камінь він не памятає.

Свідок ОСОБА_14, допитаний в судовому засіданні суду зазначила, що вона є подругою представника позивача ОСОБА_15 та памятає, що в 1995 р. 1996 р. вони разом з позивачем ОСОБА_4 купували вікна. Та як їй стало відомо, що ці вікна купувались для будівництва саме спірної будівлі «Г» та прибудови «г». Однак, хто безпосередньо робив будівельні роботи вона не знає, оскільки знайома з родиною ОСОБА_4 лише 26 років, а будівництво спірного обєкта починалось ще раніше.

Допитаний свідок ОСОБА_16, суду показала, що рішення про будівництво спірної будівлі «Г» та прибудови «г» було прийнято ОСОБА_6 для розширення житлової площі. Будівництво вів співмешканець ОСОБА_6 ОСОБА_2. ОСОБА_4 допомагав будувати. Будівництво не було завершено. За життя ОСОБА_6 прийняла рішення виділити для вирішення житлових питань синів: ОСОБА_2 розпочате будівництво спірної будівлі «Г» та прибудови «г», а для ОСОБА_4 було виділено квартира за адресою Переулок Ватманський у м. Одеса.

Водночас, суд критично оцінює покази свідків: ОСОБА_16, ОСОБА_13, та ОСОБА_14, які надали суду суперечливі взаємовиключні покази.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2011 року залишеним в цій частині без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.12.2011 р. (справа № 22ц-6869/2011) було відмовлено позивачу ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на житлову будівлю літ. «Г».

З огляду на вимоги ст. 61 ЦПК України, суд вважає вказані обставини встановленими та такими що, не підлягають доказуванню.

ОСОБА_5 жодних доводів та доказів, щодо будівництва (створення) нею житлової будівлі літ. «Г» та прибудови літ. «г» ні в позовної заяві, ні в судовому засіданні не визначила та не надала.

Згідно зі ст. ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що позивач ОСОБА_4 до кола співвласників, спірного домоволодіння та користувачів присадибної земельної ділянки не відноситься та доказів порушення його прав і обовязків діями відповідача ОСОБА_2 не надав.

Крім того, суд приймає до уваги те, що інші співвласники будинку та суміжні землекористувачі жодних претензій щодо будівництва та здачі спірного житлового будинку до експлуатації не мають.

Суд критично оцінює доводи позивачів, про те, що інші співвласники будинку та суміжні землекористувачі погодження на будівництво на ввід в експлуатацію вказаної будівлі не давали, у звязку зі спростуванням вказаних доводів наданими суду доказами - письмовою згодою співвласників та суміжних землекоритувачів: ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ( т.2, а.с. 39-40).

Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею. Якщо інше не встановлено договором або законом. Право власност і на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Пунктом 2, 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката.

Судом встановлено, що 05.04.2013 р. побудована ОСОБА_2 спірна житлова будівля літ. «Г» та прибудови літ. «г», була готова до експлуатації. Вказані обставини підтверджуються декларацією про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Одеській області 05.04.2013 р. за № ОД14 ( т.2, а.с. 67-70).

З наведеного вбачається, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована в установленому порядку Інспекцією (щодо об'єктів I - III категорії складності), та виданий на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації сертифікат (щодо об'єктів IV і V категорії складності), є документами, які підтверджують відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, та мають подаватися для оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Таким чином, ОСОБА_2 правомірно звернувся до реєстраційної служби про реєстрацію права власності на належну йому частку після завершення будівництва житлової будівлі літ. «Г» та прибудови літ. «г».

25.11.2014 року право власності відповідача було зареєстровано в реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції в Одеської області за реєстраційним номером 9100804, витяг № 34223999 від 26.02.2015 р.

26.02.2015 р. Одеською міською радою на імя відповідача було видано Свідоцтво про право власності на належну ОСОБА_2 частину домоволодіння ( т.2, а.с. 86).

Оцінуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212, 213-215, 217, 223-225 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Одеської міської ради, про визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння недійсним та про визнання права власності на житлову будівлю з прибудовою, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених ст. 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Головуючий суддя: