Ухвала

іменем україни

08 квітня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КасьянО.П., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про виселення,

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, у якому просило виселити відповідачів та неповнолітнього ОСОБА_3 з АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеного між ОСОБА_2 та є ПАТ КБ «Приватбанк», звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, для задоволення вимог банку на загальну суму 117 795 грн 70 коп.

Зазначена квартира, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_6, перебуває в іпотеці в якості забезпечення виконання боржником зобов'язань за кредитним договором відповідно до договору іпотеки. В іпотечній квартирі зареєстровані відповідачі.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у позові, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що при виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредитних коштів і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надано особі одночасно з виселенням є підставою для відмови у задоволенні позову про виселення (правова позиція Верховного Суду України, висловлена в Постанові № 6-447цс15 від 24 червня 2015 року).

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права при їх ухваленні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про виселення.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.П. Касьян