Справа № 587/248/16-ц
Провадження № 2/587/269/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Землюк А.П.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом

ОСОБА_1

До ОСОБА_2

ОСОБА_3

Про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. З 28 жовтня 1995 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 Відповідча зареєстровані у належному йому будинку. Шлюб між ним та ОСОБА_4 розірваний 23 грудня 2014 року. В січні 2015 року відповідачі забрали свої речі та залишили будинок. З цього часу будинком не користуються, участі у його ремонті та витратах на утримання не приймають. Їх реєстрація у будинку створює йому перешкоди у вигляді оплати комунальних послуг, які він не споживає, позбавляє можливості оформити субсидію. Просив винести рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю. Позивач суду пояснив, що колишня дружина переїхала жити до своїх батьків, донька з часу розлучення його життям не цікавилась та не відвідувала. Перешкод у користуванні житлом він не створював, один з замків на вхідних дверях до будинку змінив, оскільки донька губила ключі. В теперішній час донька проживає у родині свого чоловіка.

Відповідачі з позовними вимогами не погодились, подали письмові заперечення, в яких зазначили наступне. Після розірвання шлюбу позивач змінив замки, чим позбавив відповідача ОСОБА_4 забрати з будинку особисті речі, а відповідача ОСОБА_3 - вільно користуватись будинком батька.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснила, що у будинку вона проживала до початку березня 2015 року, після чого забрала свої речі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги до себе не визнала повністю і суду пояснила, що вона користувалась будинком до червня 2015 року, коли і забрала власні речі. Шлюб вона зареєструвала 18 грудня 2015 року.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачів, свідчення свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору про поділ спадкового майна є власником житлового будинку № АДРЕСА_1 (а.с.7,20-25).

Сторони перебували у шлюбі, який розвірваний 23 грудня 2014 року, свідоцтво про розірвання шлюбу видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС Сумського РУЮ (а.с.5).

У належному позивачу будинку, відповідно до довідки виконкому Степанівської селищної ради Сумського району від 11 січня 2016 року, значаться зареєстрованими він, колишня дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 (а.с.6,15).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що є сусідом позивача, часто буває у них вдома. Після 15 лютого 2015 року у його будинку колишньої дружини та доньки та їх речей не бачив.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджється своїм майном на власний розсуд. Власника може зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживають.

Відповідач ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_1 перестала бути членом його родини і на час розгляду справи втратила право користування належним йому житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_3 була членом родини своїх батьків і утворила свою родину після реєстрації шлюбу 18 грудня 2015 року. Річний термін після утворення нею своєї сім'ї не настав, тому в цій частині, позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, ст. 319, 405 ЦК України, ст. 3 СК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку смт. Степанівка Сумського району Сумської області, такою, що втратила право користування житловим будинком № АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 двісті сімдесят п'ять грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду можу бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Моісеєнко