Справа №463/6416/14-ц
Провадження №2-п/463/17/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 03.02.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03.02.2015 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договірним зобовязанням в розмірі 28 148,86 грн. Вирішено питання судових витрат.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, мотивуючи тим, що його неявка в судове засідання обумовлена не отриманням судової повістки. Враховуючи такі обставини, а також необхідність подання доказів для правильного вирішення справи вважає, що заочне рішення суду не може залишатись в силі і просить таке скасувати.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви. Дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить таку задовольнити.

Представник позивача у справі в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно вимог ч. 1 ст. 231 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ці дві підстави повинні бути в сукупності, є взаємозалежними і окремо одна від одної не можуть бути правовим підґрунтям для скасування заочного рішення. Верховний Суд України в своїх узагальненнях «Практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» від 01.05.2007р. визнав правильною практикою тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України.

Судом встановлено, що справа розглянута 03.02.2015 року за відсутності відповідача. При цьому, судова повістка про дату судового засідання направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.48), проте не була отримана ним з незалежних від суду причин, а саме за закінченням терміну зберігання.

За змістом ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Крім цього, в порушення вимог ст. 232 ЦПК України, ні під час подання заяви про перегляд заочного рішення, ні в судовому засіданні відповідачем не надано жодного доказу, що має істотне значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого виключається можливість задоволення заяви.

Керуючись ст.231 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 03.02.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Леньо С. І.