Єдиний унікальний номер: 448/1243/14-ц
Провадження № 2/448/3/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02.03.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого судді Борисенко В.В.,

при секретарі Рушеляк Г.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ПАТ «Страхова група «ТАС», про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

01.09.2014р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 13.01.2014 року о 15:30год. в м. Львові по вул. Б. Хмельницького-Грінченка відповідач ОСОБА_4 керуючи власним транспортним засобом марки «Volkswagen T4», д.н.з. НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху при повороті ліворуч не дав дорогу автомобілю «Skoda Fabia 1,4і» (під керуванням ОСОБА_5М.) д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, завдавши обом автомобілям механічних пошкоджень, чим порушив п. 10.1 Правила дорожнього руху України.

Зазначає, що відповідно до висновку №21 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ від 10.02.2014року, вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_3, внаслідок аварійного пошкодження у ДТП 14.01.2014р., у звязку із тим, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля перевищує його вартість до цього пошкодження і, відповідно, проводити його повноцінне ремонте відновлення економічно недоцільно, визначається у розмірі його ринкової вартості на момент до цього пошкодження, яка, з врахуванням характеристик показників його стану на той час, що можливо було встановити при експертному огляді 17.01.2014р. вже аварійно пошкодженого автомобіля, в цінах на момент проведення дослідження, становила 76 904,53 гривень.

Однак, він (позивач) з таким твердженням і такою вартістю автомобіля не погодився та провів ремонт автомобіля понісши наступні витрати: оплата нових деталей - 75 456 гривень та робота по відновленню автомобіля на суму - 19 353 гривень.

Також зазначає, що цивільна відповідальність ОСОБА_4 на момент скоєння правопорушення була застрахована третьою особою у справі ПАТ «Страхова група «ТАС», яка замовила проведення автотоварознавчого дослідження експерту-товарознавцю ОСОБА_6, з висновком якого, він (позивач) не погодився.

З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача 61 854грн.47коп. завданих збитків з урахуванням того, що загальна сума збитків становила 94 809 гривень, а від страхової він отримав 32 954,53 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі, покликаючись на те, що усі понесені позивачами матеріальні витрати внаслідок ДТП були відшкодовані страховою компанією ПАТ «Страхова група «ТАС», зазначивши, що позивачем не обґрунтовано предявляються позовні вимоги до її довірителя.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «ТАС» в судове засідання 02.03.2016р. не зявився, проте у судовому засіданні 11.02.2016р. щодо задоволення позовних вимог заперечив та надав свої пояснення суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Судом встановлено, що 13.01.2014 року о 15:30год. в м. Львові по вул. Б. Хмельницького-Грінченка відповідач у справі ОСОБА_4, керуючи власним транспортним засобом марки «Volkswagen T4», д.н.з. НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху при повороті ліворуч не дав дорогу автомобілю «Skoda Fabia 1,4і» (під керуванням ОСОБА_5М.) д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, завдавши обом автомобілям механічних пошкоджень, чим порушив п. 10.1 Правила дорожнього руху України.

Відповідно до постанови Мостиського районного суду Львівської області від 28.11.2011року у справі №3/448/63/14 від 30.01.2014року (а. с. 29), ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід Держави в розмірі 340 гривень.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили обовязкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, відносно якої прийнята постанова з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність водія автомобіля НОМЕР_4 у вчиненні цієї ДТП, що визначені у постанові Мостиського районного суду Львівської області від 30.01.2014року, яка набрала законної сили, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХС №878442 (а.с.43) власником автомобіля НОМЕР_3, є позивач ОСОБА_3

Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюються, що на момент вищевказаної ДТП цивільно правова відповідальність ОСОБА_4, була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.01.2014року №АС/3483248 (а.с.61). Ліміт відповідальності по даному полісу за шкоду заподіяну життю і здоровю на одного потерпілого складає 100 000 тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого - 50 000 гривень. Франшиза за даним полісом становить 950 гривень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент ДТП - 10.11.2011року) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п.22.1 статті 22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст.28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент ДТП) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

З урахуванням наведених норм матеріального права, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду майну позивача ОСОБА_3 і така шкода спричинена з вини відповідача ОСОБА_4, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то обов'язок відшкодування завданої шкоди згідно чинного законодавства покладається на страховика ПАТ «Страхова група «ТАС», в межах лімітів страхової відповідальності, на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як зазначалося вище, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Щодо розміру майнової шкоди, яку поніс позивач ОСОБА_3 внаслідок проведення відновлювального ремонту пошкодження його автомобіля з врахуванням куплених нових деталей, останній позивається виключно до ОСОБА_4 та наполягає, що саме ОСОБА_4 зобовязаний відшкодувати різницю між фактичними витратами та коштами, які позивач отримав від страхової компанії ПАТ «Страхова група «ТАС».

Однак, на переконання суду та приймаючи до уваги фактичні дані по справі, та пояснення представника третьої особи у справі, такі позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані з огляду на таке.

В матеріалах справи міститься лист за підписом начальника регіонального управління служби врегулювання страхових випадків, вих№3559 від 28.03.2014 року (а.с.191), який адресований ОСОБА_3, наступного змісту: ринкова вартість автомобіля НОМЕР_5 (згідно висновку №21 від 10.02.2014р. ФОП ОСОБА_6В.) становить 76 904,53 гривень. Згідно п.2 ст.30 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП». Вартість автомобіля в пошкодженому стані згідно довідки Автоонлайн від 03.03.2014р. становить 43 000,00 гривень. Розрахунок суми страхового відшкодування: 76 904.53грн.- 950,00грн. - 43 000,00грн.= 32 954,53 гривень. На підставі викладеного, належна Вам сума страхового відшкодування 32 954,53 гривень, буде перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування».

Також матеріалах справи наявна розписка-заява ОСОБА_3 надана ПАТ «Страхова група» ТАС» за вх.№21/03/07 від 21.03.2014р. (а.с.190) наступного змісту: «Я ОСОБА_3 визнаю свій автомобіль Шкода Фабія номер НОМЕР_2 фізично знищеним. Згодний зі сумою відшкодування 32 954,35 грн.. Претензій не маю і не буду мати».

Як вбачається з матеріалів справи, третя особа у справі ПАТ «Страхова група «ТАС» повністю виконала страхові зобовязання перед позивачем.

Приймаючи до уваги вищезазначені листи та враховуючи пояснення надані в судовому засіданні представником третьої особи у справі, ПАТ «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3, залишив собі автомобіль НОМЕР_5, який вважався фізично знищеним та отримав від страхової компанії страхове відшкодування в розмірі 32 954,53 гривень.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ.

Тобто позивач у справі ОСОБА_3 вже скориставшись своїм правом на відшкодування майнової шкоди (залишивши автомобіль та отримавши страхове відшкодування), помилково вважає, що має право на повторне відшкодування майнової шкоди ще й з відповідача у справі ОСОБА_4, однак враховуючи чинне законодавство позиція позивача є хибна та необґрунтована.

Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.01.2014року №АС/3483248 (а.с.61), франшиза за даним полісом становить 950 гривень.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що франшиза за даним полісом становить 950 гривень, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути в користь позивача ОСОБА_3 -950 гривень відшкодування.

При постановленні рішення судом не описуються пояснення свідків, які були надані в судовому засіданні, оскільки такі не містять у собі інформативного чи правового змісту для вирішення даного спору.

Таким чином, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ними та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНПП) зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3, 950 (девятсот пятдесят) гривень майнової шкоди, а також 9 (девять) гривень 64 коп. судового збору, а всього 959 (девятсот пятдесят девять) гривень 64 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7