І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2016 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Абашиній О.В.,
з участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із житлового приміщення, суд
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, збільшивши розмір позовних вимог, підтримала їх з підстав, викладених у позові, просила суд їх задоволити.
Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Судом встановлено, що 06 жовтня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 350, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти в сумі 300 000 грн., а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати та повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користуванням кредитом в розмірі 21,20% відсотків річних, комісійних винагород та інших платежів із остаточним терміном повернення до 05 жовтня 2018 року.
Згідно ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Взяті на себе договірні зобовязання за кредитним договором, щодо надання відповідачу кредитних коштів банк виконав належним чином, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі 300 000 грн.
Також, 06 жовтня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір поруки, умовами якого встановлено, що поручителі відповідають солідарно з боржником за неналежне виконання останнім взятих на себе зобовязань за кредитним договором.
Стаття 549 ЦК України передбачає, що позичальник у разі порушення зобов'язання сплачує кредитору неустойку (пеню, штраф).
Відповідно до ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за кредитним договором, ПАТ «Державний ощадний банк України» уже зверталося до відповідачів з позовом про стягнення кредитної заборгованості і заочним рішенням Рівненського міського суду від 28 травня 2010 року з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» солідарно стягнуто заборгованість в сумі 406 587,49 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили, однак на даний час не виконано.
Станом на 25 березня 2016 року заборгованість позичальника перед банком становить 1 096 753,19 грн., із них: 247 645,13 грн. залишок простроченої позики310 493,96 грн. - нарахована та несплачена пеня по основному боргу, 94 768,95 грн. - нарахована та несплачена пеня по відсотках, 51 010,75 грн. три відсотки річних на суму простроченої заборгованості за основним боргом, 15 570,66 грн. три відсотки річних на суму простроченої заборгованості по відсотках, 377 263,74 грн. втрати банку від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати боргу та відсотків з 085.01.2009 по 24.03.2016 року.
Для забезпечення належного виконання зобовязань за вказаним договором 06 жовтня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавці передають банку двохкімнатну квартиру № 2 в будинку № 31, загальною площею 68,6 кв. м., житловою площею 21,7 кв. м., яка знаходиться в м. Рівне по вул. Курчатова, що належить їм на праві приватної спільної часткової власності.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії № 350 від 06 жовтня 2008 року відповідачем не виконано.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на двохкімнатну квартиру № 2 в будинку № 31, загальною площею 68, 6 кв. м., житловою площею 21,7 кв. м., яка знаходиться за адресою в м. Рівне по вул. Курчатова є обґрунтованими та доведеними з огляду на наступне.
Враховуючи те, що зобовязання за кредитним договором № 350 від 06 жовтня 2008 року відповідачем не виконано, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до іпотечного договору від 06 жовтня 2008 року.
У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку».
Пунктами 6.1., 3.1.4. Іпотечного договору визначено, що іпотекодежатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобовязання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання боржником та/або іпотекодавцями будь-кого з своїх обовязків, передбачених цим договором та/або кредитним договором. Іпотекодержатель має право зверну стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його в порядку, передбаченому цим договором у випадках невиконання або неналежного виконання зобовязання за кредитним договором, а саме при несплаті або частковій сплаті у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту, при несплаті або частковій сплаті суми відсотків або при несплаті або частковій сплаті штрафних санкцій.
Як вбачається із п.п. 2.2.2., 3.2.2. Договору відновлювальної кредитної лінії № 350 від 06.10.2008 року, банк має право припинити надання кредиту та вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування, сплати винагород та інших платежів, що належать до сплати за цим договором у випадку невиконання або не виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або за договором застави (іпотеки). При виникненні простроченої заборгованості за кредитом, процентами, комісійними винагородами та іншими платежами, банк вправі здійснити погашення заборгованості, шляхом звернення стягнення на майно, що передано в забезпечення виконання зобовязань за договором забезпечення.
Так, за неналежне виконання зобовязання відповідачам, 22.05.2014 року направлено вимоги про усунення порушень за договором відновлювальної кредитної лінії від 06 жовтня 2008 року. Однак, протягом встановленого 30-денного строку прострочену заборгованість за кредитом та нарахованих процентів та інших платежів, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору відповідач не сплатив.
Оскільки зобов'язання забезпечене іпотекою, то відповідно до статті 589 ЦК України банк має право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) та за рахунок предмета застави (іпотеки) задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
У відповідності до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право в разі порушення боржником, забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження.
Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
У відповідності до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на двохкімнатну квартиру № 2 в будинку № 31, загальною площею 68,6 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м, яка знаходиться в місті Рівне по вулиці Курчатова, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Що стосується позовної вимоги про виселення відповідачів зі знаттям її з реєстрації з житлового приміщення квартири № 2 в будинку № 31, яка знаходиться в місті Рівне по вулиці Курчатова, слід зазначити наступне:
Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.
Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.
Відповідно до п. 1.2. Договору відновлювальної кредитної лінії № 350 від 06.10.2008 року кредит надавався на споживчі цілі.
Таким чином, позовні вимоги щодо виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки та зняття їх з реєстрації підлягає до задоволення.
Крім того, згідно ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.
Також судом встановлено, що 01 грудня 2014 року по даній справі Рівненським міським судом було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено повністю.
Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року рішення Рівненського міського суду від 01 грудня 2014 року змінено, а саме зменшено суму заборгованості з 897 713,68 грн. до 747 919,90 грн. та зменшено розмір стягнутих судових витрат з 3 798 грн. до 182,70 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року рішення Рівненського міського суду від 01 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Як зазначив у своїй ухвалі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, суди помилково не застосували до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року, та не врахували вимоги цього Закону. Проте, оскільки кредит надавався у національній валюті, а не в іноземній, то в такому випадку при вирішенні даного спору вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовуються.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Докази судового збору оформлені належним чином, мають відмітки про перерахування коштів до бюджету, витрати підлягають до стягнення на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 527, 530, 589, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 33-35 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із житлового приміщення задоволити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 06 жовтня 2008 року, а саме на двохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,6 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м, зі всіма невідємними її приналежностями та належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального виконавчого комітету Рівненської міської ради згідно з наказом від 27 серпня 2008 року № 451. Право власності на вказане житлове приміщення зареєстроване Рівненським міським бюро технічної інвентаризації на праві приватної спільної часткової власності і записано в реєстрову книгу 248 за № 53-70553, 28 серпня 2008 року, з метою погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 350 від 06 жовтня 2008 року в розмірі 1 096 753,19 грн., встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки 706 443 грн., що визначена на підставі Звіту про оцінку нерухомого майна, проведеного 04 грудня 2015 року субєктом оціночної діяльності ПП «Експерт-Рівне-Консалт». Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Надати Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також в органах державної реєстрації прав - структурних підрозділах територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,6 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м, зі всіма невідємними її при належностями.

На період реалізації предмета іпотеки - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,6 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м, передати її в управління Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк», у порядку ст.. 34 Закону України «Про іпотеку».

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,6 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м, зі всіма невідємними її приналежностями, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Рівне.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» по 1 532,67 грн. судових витрат по справі.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5