справа № 198/232/16-ц
провадження № 2/0198/106/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Маслівець О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Юрївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Юрївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділ Держгеокадастру в Юрївському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи позовні вимоги таким.

20 грудня 2010 року помер батько позивача ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,662 га, розташованої на території Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області.

Крім позивача, право на спадкування за законом у першу чергу має дружина померлого, третя особа у справі, ОСОБА_2, яка від спадщини відмовилась шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Позивач своєчасно у встановлений законом строк звернувся до Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, а згодом - з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Однак, державний нотаріус постановою від 24.03.2016 року відмовив у видачі свідоцтва, оскільки в документах, наданих ОСОБА_1 для вчинення нотаріальної дії, наявні розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця, а саме: в свідоцтві про смерть прізвище померлого зазначено як "Островерхов", а в свідоцтві про народження позивача його прізвище вказано як "Островерх".

Таким чином, вказані неточності в документах позбавляють позивача можливості оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку, в звязку з чим він змушений звернутись до суду з даним позовом та просить:

- встановити факт родинних відносин, визнавши, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 20.12.2010 року, є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,662 га, розташовану на території Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

24.05.2016 року до початку розгляду справи по суті позивач змінив підстави позову, подавши до суду уточнену позовну заяву, та просив:

- встановити факт родинних відносин, визнавши, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 20.12.2010 року, є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,662 га, розташовану на території Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить провести судове засідання за його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав та просив в остаточній редакції вимог визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Треті особи в судове засідання не зявились, кожен окремо надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 20 грудня 2010 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 376616, виданого виконкомом Олексіївської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області (а.с. 9).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,662 га, розташованої на території Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на землю серії IV -ДП № 102112, виданого Новоіванівською сільською радою народних депутатів Юрївського району Дніпропетровської області 30.07.2002 року (а. с. 10).

Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.ст. 1217, 1223, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За життя ОСОБА_3 в різний час склав декілька заповітів щодо належної йому земельної ділянки, які посвідчені посадовими особами органів місцевого самоврядування (а.с. 55-57).

За вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Таким чином, до уваги судом приймається останній заповіт, складений ОСОБА_3 09.07.2009 року, посвідчений секретарем Олексіївської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області за реєстровим номером 11, згідно з яким належну йому земельну ділянку спадкодавець заповів ОСОБА_1

Згідно з Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру спадкодавець за життя не складав спадкових договорів щодо належної йому земельної ділянки. Також, відсутні відомості про інших спадкоємців, які претендують на спадщину після смерті ОСОБА_3 (а.с. 45-47).

Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3

За положеннями ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З наданої суду довідки № 133 від 25.03.2016 року, виданої Олексіївською сільською радою Юрївського району Дніпропетровської області, встановлено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем, отже в силу положень ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач 24 березня 2016 року звернувся до Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, постановою державного нотаріуса йому відмовлено в у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на землю (а.с. 89).

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5).

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Отже, зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 подав оголошення в засобах масової інформації про втрату оригіналу державного акта на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_3 серії IV -ДП № 102112, виданого Новоіванівською сільською радою народних депутатів Юрївського району Дніпропетровської області (а.с. 90).

Одночасно суд відмічає, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документа, який би підтверджував факт належності спадкодавцю права власності на земельну ділянку, є обставиною, що унеможливила оформлення права на спадщину за законом в нотаріальному порядку.

За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно згідно з інформацією зі Спадкового реєстру немає, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа позбавляє останнього можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського площею 9,662 га, розташовану на території Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.392, 1216-1218, 1223, 1233, 1254, 1268, 1296, 1297, ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 174, 209, 212-215, 218, 294ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Юрївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділ Держгеокадастру в Юрївському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,662 га, розташовану на території Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 20 грудня 2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Юрївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.О.Гайдар