У х в а л а

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Маляренко А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Херсонської обласної державної адміністрації про визнання угоди недійсною, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка під базою відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_3», розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_5 по АДРЕСА_2. На вказаній земельній ділянці ОСОБА_5 було самовільно збудовано двоповерхову будівлю літ. «А», частина якої знаходиться на її земельній ділянці. Незважаючи на це, між 20 грудня 2012 року між відповідачами було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої по АДРЕСА_2, який на думку позивача спрямований на незаконне заволодіння частки її земельної ділянки. Також, під час укладення вказаного договору порушено встановлений законом порядок купівлі-продажу земельної ділянки, зокрема, ОСОБА_5 не вносився авансовий внесок; Херсонська обласна державна адміністрація з відповідним замовленням на проведення експертної грошової оцінки не зверталася; спірний договір укладений на підставі вже проведеної експертної грошової оцінки, вартість якої була визначено згідно з висновком про ринкову вартість земельної ділянки, затвердженого директором приватним підприємством «Сокіл!» ОСОБА_6 10 жовтня 2012 року; гроші за придбану земельну ділянку були сплачені 23 листопада 2012 року, тобто майже за місяць до моменту підписання договору; а також у проекті землеустрою відсутній акт прийому-передачі межових знаків на зберігання та акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Крім того, земельна ділянка продавалася не на земельних торгах на підставі того, що ОСОБА_5 належать нежитлові будівля, що розташовані на цій земельній ділянці, на підставі рішення суду. Проте, на час підписання договору, таке судове рішення було скасоване. Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки вчинений під впливом обману, укладений із порушенням встановленого законом порядку, а також на те, що вона була позбавлена права придбання цієї земельної ділянки на конкурентних засадах, позивач просила визнати недійсним вказаний вище купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_5 та Херсонською обласною державною адміністрацією.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 12 січня 2016 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,3257 га, розташована по АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та державним актом на право власності на земельну ділянку (а. с. 13, 17).

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 31 серпня 2010 року № 762 ОСОБА_5 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (шляхом викупу) земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га (землі рекреаційного призначення - забудовані землі; нерухоме майно належить громадянці на праві власності згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04 листопада 2008 року, яке зареєстроване в Генічеському державному бюро технічної інвентаризації за реєстраційним № 25293721) зі складу земель запасу, розташованих за межами населеного пункту АДРЕСА_2 на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району для розміщення будинку відпочинку (а. с. 10).

На підставі вказаного розпорядження, ОСОБА_5 було замовлено проект землеустрою, під час розробки якого між нею та ОСОБА_4 виникли суперечки щодо суміжної межі земельних ділянок, оскільки ОСОБА_4 вважала, що має місце накладення земельної ділянки, яку оформлює ОСОБА_9, на належну їй земельну ділянку.

Згідно з витягом № 5 з протоколу № 7 засідання комісії щодо реалізації повноважень районної державної адміністрації в галузі регулювання земельних відносин від 24 липня 2012 року вбачається, що уповноважена особа ОСОБА_4 як підставу відмови у погодженні меж зазначала, що земельна ділянка, яку оформлює ОСОБА_5 накладається на належну ОСОБА_4 земельну ділянку.

Таке твердження було спростовано заступником начальника відділу - завідувачем сектору державного земельного кадастру відділу Держкомзему у Генічеському районі Пузановим І.І., який повідомив, що згідно з геодезичними даними державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» на даний час немає накладення земельної ділянки рекреаційного призначення, яка перебуває у власності ОСОБА_4, на земельну ділянку рекреаційного призначення, яка знаходиться у стадії оформлення ОСОБА_5

На підставі зазначеного комісією було встановлено, що ОСОБА_4 безпідставно не підписує суміжні межі земельної ділянки, яка відводиться у власність шляхом викупу ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 53).

09 серпня 2012 року складено акт встановлення на місцевості та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_5, згідно з яким межі земельної ділянки ОСОБА_5 на місцевості проходять по межовим знакам. Ніяких претензій при встановленні меж не заявлено. Межі погоджені і не викликають спірних питань (а.с. 52).

22 грудня 2012 року на підставі розпорядження голови обласної державної адміністрації від 13 листопада 2012 року № 864 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом викупу) та встановлення ціни її продажу», розпорядження голови обласної державної адміністрації від 06 грудня 2012 року № 912 «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 13 листопада 2012 року № 864» між Херсонською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,15 га, розташованої по АДРЕСА_2 (а. с. 7, 8).

Відповідно до відповіді відділу Держземагентства у Генічеському районі Херсонської області від 01 листопада 2013 року № 01-09/2358 накладення земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 (належної ОСОБА_4) та НОМЕР_2 (належної ОСОБА_5) у Державному земельному кадастрі відсутні, на підтвердження чого надано викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру (а. с. 54, 55).

Також встановлено, що згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи, призначеної за клопотанням ОСОБА_4, належна ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,1500 га, від точки Е до

точки А межує із земельною ділянкою площею 0,3257 га, яка належить позивачу. Розміщений на земельні ділянці по АДРЕСА_2 об'єкт нерухомості, який належить відповідачу, не розміщений на земельній ділянці по АДРЕСА_1, належній на праві власності позивачу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, виходячи із недоведеності порушення прав позивача укладеним спірним договором купівлі-продажу, а також вчинення його з недотриманням вимог чинного законодавства.

Також, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що право власності за ОСОБА_5 на нежитлові приміщення, які розміщені на суміжній земельній ділянці, відповідно до реєстру речових прав зареєстровано на підставі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 31 травня 2010 року, а після його скасування рішенням суду апеляційної інстанції від 20 грудня 2012 року, - на підставі свідоцтва про право власності від 27 лютого 2013 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

А.В.Маляренко

О.В.Ступак