Справа № 304/269/16-ц
Провадження № 2/304/154/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з тим, що обов'язок утримувати дитину відповідач належним чином не виконує, крім цього така часто хворіє, тому просила стягувати з нього на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття та 200 грн. щомісячно додаткових витрат на дитину.

У судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила такі задовольнити.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, однак подав письмове заперечення, в якому позов визнав частково, а саме згідний сплачувати аліменти на утримання його малолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що на даний час він офіційно не працевлаштований, а більшість зароблених коштів витрачає на власне лікування та часткове утримання матері, яка перебуває на пенсії, про що надав підтверджуючі документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2014 року шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, розірвано, а їх доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати при матері (а. с. 2-3).

Крім цього встановлено, що 10 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану було здійснено державну реєстрацію зміни імені «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», про що свідчить відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

Також встановлено, що відповідач належним чином не виконує обов'язків щодо утримання малолітньої дитини.

Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, враховуючи те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньки.

Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Таким чином, вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд, керуючись положеннями ст. 182 СК України, приймає до уваги те, що у відповідача немає постійного місця роботи, він хворіє на ендокринологічне захворювання, має на частковому утриманні матір-пенсіонерку (а. с. 23-26), а тому, з урахуванням його позиції про часткове визнання позову, вважає за необхідне стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

Що стосується стягнення додаткових витрат на утримання доньки у розмірі 200 грн. щомісячно, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 18 вказаної постанови від 15 травня 2006 року при одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, позивач в обґрунтування необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки посилається на те, що такі зумовлені розвитком дитини та купівлею для цього необхідних речей, а також погіршенням її стану здоров'я, зокрема частими простудними захворюваннями. Однак у той же час жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у дитини хвороби чи розвитку у неї особливих здібностей позивачем не надано, а тому і необхідність у таких витратах у зв'язку з особливими обставинами на даний час не встановлена.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги позивача є недоведеними, тому до задоволення не підлягають.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 180, 182, 184, 185, 191 СК України, ст. ст. 3, 11, 60, 88, 174 ч. 4, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи з 26 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Ганько І. І.