09.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/8305/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
09 березня 2016 року
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог, згідно останніх уточнень, позивач зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.2010 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 належить ? частина квартири №2а в будинку №1 по вул. Сериківській в м. Дніпропетровську.
На сьогоднішній день в вищезазначеній квартирі зареєстровані: позивач та його доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_2.
В квартирі з 01.09.2014 року ОСОБА_2 не мешкає, що підтверджується довідкою-актом про не проживання.
Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням знятися з реєстраційного обліку, проте ОСОБА_1 було відмовлено з посиланням на те, що ОСОБА_2 мешкає в іншій області України та не має часу щоб приїхати та знятися з реєстрації, а пізніше звязок з відповідачкою взагалі було втрачено.
Позивач є пенсіонером та йому дуже важко сплачувати комунальні платежі, які розраховуються з числа зареєстрованих осіб в квартирі.
На підставі вищевикладеного просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житиловим приміщенням, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя». Про причини неявки суд не повідомила.
В судове засідання представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що ? частина квартири №2-а, що розташована у будинку №1 по вул.Сериківській в м. Дніпропетровську належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, а ? частина квартири №2-а, що розташована у будинку №1 по вул.Сериківській в м. Дніпропетровську належить ОСОБА_5 (а.с.5).
Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25357322 від 18.02.2010 року, виданого Комунальним підприємством Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 належить кожному по ? частки квартири №2а у будинку №1 по вул. Сериківській в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу ВММ №383380, зареєстрованого у реєстрі за №69 від 19.01.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с.7).
Станом на день розгляду справи, за вказаною адресою є зареєстрованими: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою, виданою Комунальним житлово-експлуатаційним підприємтвом Центральний Дніпропетровської міської ради за вих.№1822 від 23.11.2015 року (а.с.8).
В судовому засіданні встановлено, що відповідачка в квартирі №2-а, що розташована у будинку №1 по вул.Сериківській в м. Дніпропетровську, не проживає з 01.09.2014 року, що підтверджується актом обстеження квартири за підписом начальника КЖЕП Центральний від 10.09.2015 року (а.с.09).
Також, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пояснили що ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 кв.№2а м. Дніпропетровськ з 2014 року.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд дійшов до висновку, що відповідачка за зазначеною адресою не проживає з вересня 2014 року, тобто понад один рік, а, отже є достатні підстави для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В порядку ст. 88 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 487,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 15-16, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 224-226 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 втратившей право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 487.20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.Г. Остапенко