АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/656/2016 Єдиний унікальний номер справи: 666/5596/15-ц
Головуючий в І інстанції Рядча Т.І.
Доповідач Приходько Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Борка А.Л.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2015 року у справі

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNH4KP11600676, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4899,68грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення по 10 вересня 2009 року. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за умовами Договору виникла заборгованість, яка станом на 23 вересня 2015 року становить 53757,61грн. Крім того, позивач зазначив, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 01 липня 2013 року з ОСОБА_2 на користь Банку стягнуто 16496,22 грн. Зважаючи на викладене позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP11600676 від 08 серпня 2006 року у розмірі 39624,46 грн., а також стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2015 року у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Кобзар Ю.Б. апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Виходячи з положень статей 6,626-631,526 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 08 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DNH4KP11600676, за умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 4899,68грн., зі сплатою відсотків у розмірі 25,08 % на рік (2,09% у місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення по 10 вересня 2009 року.

Погашення заборгованості, відповідно до заяви Позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт), повинно здійснюватися шляхом внесення Позичальником в період з 21 по 28 число кожного місяця грошових коштів (щомісячний платіж) у сумі 195,92грн, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат.

Відповідно до Умов та правил надання кредиту, які є невід'ємною частиною укладеного договору, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, включаючи порушення строків по виплаті процентів, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15% від простроченої суми(п.5.1)

Пунктом 5.3 Умов договору вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості.

У зв'язку з невиконанням позичальником умов договору, в 2013 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 01 липня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP11600676 від 08.08.2006 р. яка виникла станом на 08.01.2013 р. у розмірі 16496,22 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2918,77 грн., заборгованості по процентам в сумі 10658,68 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 2918,77 грн. У задоволені іншої частини вимог (пені та штрафу в розмірі 11431,46грн.) відмовлено.

Рішення суду до теперішнього часу не виконано.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що строк дії кредитного договору сплив 10 серпня 2009 року, у зв'язку з чим відсотки та неустойка за користування коштами повинні нараховуватися до спливу дії договору, а після - настає відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 5.1 Умов та правил надання кредиту, передбачено, що за порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-1206цс15 від 23.09.2015р., прийнятій в порядку ст.ст. 355, 360-4 ЦПК України, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсотки та неустойка за користування коштами повинні нараховуватися до спливу дії договору, а після - настає лише відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №DNH4KP11600676 від 08 серпня 2006 року, з урахуванням судового рішення від 01 липня 2013 року, станом на 23 вересня 2015 року становить: заборгованість по кредиту - 0,00грн., заборгованість по процентам - 5767,49грн., пені - 8408,25грн., та штрафу 1791,50грн (500+1291,50грн.) а всього 15987,24грн.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача підлягають задоволенню у зазначеному розмірі.

З огляду на зазначене колегія суду вважає, що рішення суду, з підстав визначених ст. 309 ЦПК України, слід скасувати, ухваливши нове рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №DNH4KP11600676 від 08 серпня 2006 року в загальному розмірі 15987,24грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені та документально підтверджені позивачем в розмірі 2557,80грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP11600676 від 08 серпня 2006 року, яка виникла станом на 23 вересня 2015 року, в розмірі 15987,24грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2557,80грн.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

А.Л. Борка