_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-3402/11
Провадження № 6/520/192/16
УХВАЛА

про відмову у видачі дубліката виконавчого листа

22.04.2016 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи ОСОБА_2, Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №2-3402/11 за позовами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

30.03.2016 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить суд видати дублікат виконавчого листа № 2-3402/11 від 31.05.2013 року на виконання рішення Київського районного суду м.Одеси від 28.04.2011 року у цивільній справі № 2-3402/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 258 722, 82 гривень в рахунок відшкодування боргу, 1820 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 260 542, 82 гривень. Поновити пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа № 2-3402/11, виданого 31.05.2013 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 258 722, 82 гривень в рахунок відшкодування боргу, 1820 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 260 542, 82 гривень.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на теперішній час втрачений виконавчий лист, виданий на примусове виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2011 року по цивільній справі № 2-3402/11 позовами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

У судове засідання зявилась заявник ОСОБА_1, заяву підтримала та просила задовольнити.

Представник зацікавленої особи Київського відділу ДВС ОМУЮ у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в.о. начальника відділу ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника відділу.

Інші сторони по справі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-3402/11 за позовами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 256 049 гривень 90 копійок в рахунок відшкодування боргу, 1820 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 257 869 гривень 90 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 258 722 гривень 82 копійок в рахунок відшкодування боргу, 1820 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 260 542 гривень 82 копійок.

Вищевказане рішення в законному порядку оскаржене не було, а від так набрало законної сили, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.

31.05.2013 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 2-3402/11, щодо примусового виконання вищевказаного рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 258 722 гривень 82 копійок в рахунок відшкодування боргу, 1820 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 260 542 гривень 82 копійок.

Як вбачається з листа Київського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ від 09.03.2016 року № 2075, адресований ОСОБА_1 державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ виконавчий лист по справі 3 2-3402/11 був повернутий стягувану без виконання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», про що винесено постанову від 20.12.2013 року

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Заявник стверджує, до теперішнього часу рішення суду не виконане, а оригінал виконавчого листа № 2-3402/11 від 31.05.2013 року загублено.

Відповідно до ст.370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа на примусове виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2011 року по справі № 2-3402/11 слід відмовити, так як будь-яких доказів втрати виконавчого листа суду надано не було.

Також суду не було надано з боку заявника жодного доказу поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.371 , 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 заінтересовані особи ОСОБА_2, Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №2-3402/11 за позовами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Куриленко О. М.