справа №619/4953/15-ц
провадження №2/619/221/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Якименко Л.О.

за участю секретаря судового засідання Ломанової І.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг, про розірвання договорів та про стягнення моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг, про розірвання договорів та про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 2008 року позивач користувався банківськими послугами ПАТ КБ Приватбанк, позивач фізична особа користувався карткою 162147 в останні декілька років лише у тому разі, коли йому повертали гроші, відправник сплачував комісію через банк, позивач при отриманні грошей також сплачував комісію в банк і на цьому користування картою банку обмежувалося. Позивач не підключав, не користувався, не давав згоди на активацію будь-яких додаткових послуг, в тому числі мобільного банку, Інтернет банку, приват-24, sms-нагадування, sms-банкінг, регулярні платежі, мобільні додатки та інших. Ні сьогодні, ні вчора, ні минулого тижня, ні минулого місяця, ні минулого року, ні два роки тому позивач не користувався кредитними грошима банку. Останні роки позивач користувався лише своїми власними грошима, які знаходились на картці банку, за ці банківські послуги позивач ретельно, своєчасно і в повному обсязі сплачує ПАТ КБ Приватбанк. Позивач користувався цією карткою, окремо на час роботи в органах податкової служби, мав карти банку для отримання заробітної плати як держслужбовець, інших незрозумілих карток та/або рахунків копилочка, рефералочка позивач не відкривав, не подавав заяви на їх відкриття, не користувався, не давав згоди на їх активацію, про що позивачем сповіщено правоохоронні органи.

08.10.2015 року позивач звернувся до ПАТ КБ Приватбанк у місті Харків на вулиці Донець-Захаржевського № 6/8 та на вулиці Маломясницька № 2-А з заявою про розірвання усіх банківських рахунків, надання письмової довідки про закриття усіх рахунків припинення правовідносин, видалення (знищення) усіх його персональних даних. ПАТ КБ Приватбанк порушив його права споживача банківських послуг.

09.10.2015 року позивач звернувся за юридичною адресою ПАТ КБ Приватбанк рекомендованим цінним листом з описом вкладення з повідомленням про вручення, з заявою про розірвання усіх банківських рахунків, надання письмової довідки про закриття усіх рахунків припинення правовідносин, видалення (знищення) усіх його персональних даних, позивача звернення було отримано 12.10.2015 року, однак ПАТ КБ Приватбанк порушив його права споживача банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.3.2 Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/, ПАТ КБ Приватбанк зобов'язаний обслуговувати Картрахунок в порядку і на умовах, передбачених цим договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються Карти, чинним законодавством.

Відповідно до абз. 4 п. 20.6 гл. 20 Постанови НБУ №492 від 12.11.2003 року, зі змінами та доповненнями, у день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України Про банки і банківську діяльність №2121-III від 07.12.2000 року, зі змінами та доповненнями, відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 14.17 ст. 14 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні №2346-III від 05.04.2001 року, зі змінами та доповненнями, банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР від 02.10.1996 року, зі змінами та доповненнями, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України Про захист персональних даних №2297-VI від 01.06.2010 року, зі змінами та доповненнями, персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі припинення правовідносин між суб'єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником.

8.10.2015 року коли позивач звертався до відділень банку на вулиці Донець-Захаржевського № 6/8 та на вулиці Маломясницька № 2-А співробітники - службові особи ПАТ КБ Приватбанк порушували позивача законні права та вчиняли інші правопорушення, тому позивачем було викликано два патрулі поліції. Патрулі поліції зафіксували на свої пристрої відеореєстратори ці події, на позивача заяву надати відеозаписи Управління патрульної служби МВС у м. Харкові відмовило позивачу та повідомило, що термін збереження відеозаписів спливає. Цими відеозаписами, цими доказами можуть буди підтверджені обставини по справі.

Внаслідок протизаконних дій ПАТ КБ Приватбанк позивач поніс збитки майнового характеру. Окрім того, внаслідок порушення його законних прав протиправними діями ПАТ КБ Приватбанк, позивачу було завдано значної моральної шкоди. Позивач був вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, багаторазово звертався до державних, правоохоронних органів, через цю ситуацію погіршились позивача стосунки з близькими, родичами, оточуючими, що дуже негативно позначилось на його здоровї, на матеріальному та душевному стані. Заподіяна позивачу моральна шкода виразилась у погіршенні стану його здоровя, що обумовлено існуванням зазначених обставин, оскільки стан його здоровя погіршився, позивачу довелось звертатися до лікарів. Тривале невиконання ПАТ КБ Приватбанк позивача законних вимог призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді.

На даний час ПАТ КБ Приватбанк продовжує ухилятись від виконання зобов'язання, не виконуючи заяву про розірвання усіх банківських рахунків, не надаючи письмової довідки про закриття усіх рахунків припинення правовідносин, не видаляючи (знищуючі) усіх позивача персональних даних, що є порушенням його законних прав.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що після подання первісної позовної заяви суттєво змінилися обставини справи. 08.10.2015 року в момент свого першого звернення до ПАТ КБ Приватбанк позивач офіційно повідомив банк про своє волевиявлення, про свої вимоги щодо розірвання усіх банківських рахунків, щодо розірвання усіх банківських договорів, надання письмової довідки про закриття усіх рахунків припинення правовідносин, видалення (знищення) усіх його персональних даних. Оскільки картка 162147 має термін дії, зазначено 11/2015 року, позивач змушений був повторно звертатися до відділення банку у місті Харків на вулиці Донець-Захаржевського № 6/8. Звертався повторно 27.11.2015 року, але банк знову порушував позивача права, як споживача банківських послуг, порушував діюче законодавство, позивачем було викликано працівників Управління патрульної поліції у м. Харкові час близько 12:30 години автопатрульної поліції державний номер 1929 бортовий номер 0304 працівники ОСОБА_3 жетон 0003853 та ОСОБА_4 жетон 0003849, які спостерігали за подіями. В порушення вимог закону картку у позивача не прийняли, довідку про повернення електронного платіжного засобу позивачу не надали. Картку позивач змушений зберігати проти своєї волі, в надійно захищеному місці, в сейфі, для недопущення втрати та/або незаконного використання, оскільки картка є власністю банка.

Позивач звертався до відповідача ще восени на початку жовтня 2015 року, зараз вже весна 2016 року. До теперішнього часу позивачу не відомо щодо незрозумілих рахунків та/або карток копилочка, рефералочка які позивач не відкривав, не подавав заяви на їх відкриття, не користувався, не давав згоди на їх активацію. На даний час відповідач продовжує порушувати діюче законодавство, продовжує ухилятись від виконання договірного зобовязання. Відповідач не виконує Конституцію, ЦК України, КК України, КУпАП, Закони Про захист прав споживачів, Про банки і банківську діяльність, Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, Про Національний банк України, Про захист персональних даних, Про звернення громадян, Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, постанов НБУ №493, №705 що є порушенням позивача законних прав.

На позивача особисті офіційні звернення до різних відділень ПАТ КБ Приватбанк 08.10.2015 року та 27.11.2015 року відповіді не надано. На позивача офіційне звернення 09.10.2015 року за юридичною адресою рекомендованим цінним листом з описом вкладення з повідомленням про вручення, що отримано відповідачем 12.10.2015 року, відповіді не надано. На офіційні запити Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, листи 20.01.2016 року та 19.02.2016 року відповіді не надано.

Єдине, що можна припустити, виходячи з судової практики за останні декілька місяців з різних апеляційних судів різних областей України, це те, що невідомий незрозумілий рахунок скоріше за все називається копилка і це є окремий банківський рахунок з окремим договором №SAMDN і окремою датою. Але це є лише припущення, будь-які фактичні докази відповідачем не надаються.

Внаслідок протизаконних дій ПАТ КБ Приватбанк позивач поніс збитки майнового характеру. Окрім того, внаслідок порушення його законних прав протиправними діями ПАТ КБ Приватбанк, позивачу було завдано значної моральної шкоди. Під час першого звернення 08.10.2015 року до ПАТ КБ Приватбанк позивач не мав жодних скарг на свій стан здоровя, як підтверджують медичні заклади попередні скарги на стан здоровя були багато років назад. Після протиправних дій ПАТ КБ Приватбанк позивача стан здоровя суттєво погіршився, позивач змушений звертатися до медичних закладів по місцю проживання, до медичних закладів районного рівня, до медичних закладів обласного рівня. Окрім погіршення фізичного здоровя протиправні дії відповідача призвели до душевних страждань посилюють хвилювання, оскільки позивач з самого початку звертався щодо незрозумілих рахунків та/або карток копилочка, рефералочка які позивач не відкривав, не подавав заяви на їх відкриття, не користувався, не давав згоди на їх активацію.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Збільшення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача понесених витрат в рахунок відшкодування моральної шкоди визначений ним в сумі 486889,82 грн.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин у позовній заяві та доданих доказів, посилався на те, що відповідач незаконно видав якісь приблизно пять карточок на його імя. Про відкриття зазнаачених рахунків він не просив. Банк незаконно використовує його персональні дані.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і пояснив, що позивач не навів доказів стосовно поданої позовної заяви. Особисто позивач не звертався до відділення банку про розірвання договору. Вважає позов безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, т.я. відсутній предмет спору.

Суд, вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, як докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом було достовірно встановлено, що з 2008 року ОСОБА_1 користувався банківськими послугами ПАТ КБ Приватбанк. Позивач, як фізична особа користувався карткою 162147 в останні декілька років. Позивач користувався цією карткою, окремо на час роботи в органах податкової служби, мав картку банку для отримання заробітної плати як держслужбовець.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України Про захист прав споживачів №1023-XII від 12.05.1991 року, зі змінами та доповненнями споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів №1023-XII від 12.05.1991 року, зі змінами та доповненнями продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів №1023-XII від 12.05.1991 року, зі змінами та доповненнями, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

В п. 2 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів № 5 від 12 квітня 1996 року, судам слід мати на увазі, що до відносин, які регулюються Законом України Про захист прав споживачів, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону України Про захист прав споживачів. Вирішуючи питання про характер правовідносин між споживачем та продавцем (виготівником, виконавцем), про наявність підстав і умов їх виникнення, про права і обов'язки сторін, суд має виходити як із норм Закону України Про захист прав споживачів і прийнятих згідно з ним актів законодавства, так і з відповідних норм Цивільного кодексу України та іншого законодавства, що регулюють ті ж питання і не суперечать Закону.

Посилання представника відповідача в судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 особисто не звертався до банку з відповідною заявою про закриття всіх його рахунків, не відповідає наданим позивачем доказам, так як спростовується копією заяви позивача від 09.10.2015 року на а.с. 9; відповіддю управління патрульної служби у м. Харкові, про те, що 08.10.2015 року інспекторами патрульної служби здійснювався виїзд на вул. Донець-Захаржевського № 6/8 та на вул. Маломясницька № 2-А в м. Харкові на а.с. 11.

Відповідно до п. 2.1.1.3.2 Умов та правил надання банківських послуг які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/ ПАТ КБ Приватбанк зобов'язаний обслуговувати Картрахунок в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються Карти, чинним законодавством.

Відповідно до абз. 4 п. 20.6 гл. 20 Постанови НБУ №492 від 12.11.2003 року, зі змінами та доповненнями, У день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України Про банки і банківську діяльність №2121-III від 07.12.2000 року, зі змінами та доповненнями, Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 14.17 ст. 14 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні №2346-III від 05.04.2001 року, зі змінами та доповненнями, Банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян.

На даний час ПАТ КБ Приватбанк продовжує ухилятись від виконання зобов'язання, не виконуючи заяву про розірвання усіх банківських рахунків, не надаючи письмової довідки про закриття усіх рахунків припинення правовідносин, не видаляючи (знищуючі) усіх позивача персональних даних, що є порушенням його законних прав.

Відповідно до ст. 42 Конституції України Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обовязку в натурі (п.5), припинення правовідношення (п.7), відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8), відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачем ОСОБА_1 суду не доведено та не надано доказів про завдану йому матеріальну шкоду, здійснений позивачем розрахунок суми матеріальної шкоди викликає сумніви, тому в цій частині його позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України Про захист прав споживачів №1023-XII від 12.05.1991 року, зі змінами та доповненнями, Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обовязкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України Про захист прав споживачів №1023-XII від 12.05.1991 року, зі змінами та доповненнями, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до ст. 47 Закону України Про банки і банківську діяльність №2121-III від 07.12.2000 року, зі змінами та доповненнями, Банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України Про банки і банківську діяльність №2121-III від 07.12.2000 року, зі змінами та доповненнями, Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України Про захист персональних даних №2297-VI від 01.06.2010 року, зі змінами та доповненнями, Особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невідємними і непорушними.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 8 Закону України Про захист персональних даних №2297-VI від 01.06.2010 року, зі змінами та доповненнями, Субєкт персональних даних має право відкликати згоду на обробку персональних даних.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України Про захист персональних даних №2297-VI від 01.06.2010 року, зі змінами та доповненнями, Персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі припинення правовідносин між субєктом персональних даних та володільцем чи розпорядником.

Відповідно до абз. 2 п. 3 гл. ІІІ Постанови НБУ №705 від 05.11.2014 року, зі змінами та доповненнями, Банк зобов'язаний після виконання взаємних зобовязань або в разі розірвання чи закінчення терміну дії договору на вимогу користувача видати йому безкоштовно довідку про повернення електронного платіжного засобу, крім випадків передавання його користувачу у власність, кредиту та процентів за користування ним.

Представником відповідача суду надано анкету-заяву ОСОБА_1 датовану 05 квітня 2011 року, яку заперечував у судовому засіданні позивач, посилаючись на те, що дану анкету він не оформляв, так як картка видана за нею є пенсійною карткою, а ОСОБА_1 не є пенсіонером.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншими ушкодженням здоровя;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сімї;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи.

Як встановлено судом, позивач переніс моральні страждання, внаслідок порушення його законних прав протиправними діями ПАТ КБ Приватбанк, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 96, 203, 526, 627, 629, 651, 1075, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 58-60, 88 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» вчинити необхідні дії стосовно розірвання усіх банківських угод (рахунків) ОСОБА_1 за його податковим номером НОМЕР_1 з наданням довідки про закриття усіх його рахунків, з видаленням (знищенням) усіх його персональних даних та повернення електронного платіжного засобу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 грн.

В іншій частині в задоволенні позова ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір на користь держави в сумі 1929 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення апеляційної скарги через Дергачівський районний суд. Мотивувальна частина рішення буде виготовлена 23 квітня 2016 року.

Суддя Л. О. Якименко