Справа № 461/9756/15 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/853/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Бойко С. М., Берези В. І.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 05 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Ідея Банк» про стягнення процентів та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У апеляційній скарзі зазначає, що суд мав застосувати принцип презумції правомірності рішень платника податку, як закон, що має вищу юридичну силу порівняно з листом Міністерства юстиції України № 758-0-2-08-19 від 26 грудня 2008 року «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії», яким керувався суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення. При знятті з неї податку з 01.01.2015 року по 18.01.2015 року банк керувався п. 34 Розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VІІІ, який було опубліковано в газеті «Голос України» 31.12.2014 року та вступив в силу на другий день - 01.01.2015 року. Зазначеним законом було незаконно збільшена ставка податку з 15% до 20%. Крім того, при стягненні податку на проценти по вкладах банк помилково не врахував рішення Європейського Суду від 14.10.2010 року «Щокін проти України», оскільки цим рішенням було визначено принцип стабільності та правомірності рішень платника податку як керівних начал податкового законодавства, які є його фундаментом і без дотримання яких воно не діє.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Судом встановлено, що 18 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір строкового банківського вкладу фізичної особи за допомогою СДО ІБ № 90.16.000120 на суму 70000 грн. під 24% річних, включаючи основний строк перших чотири місяці від дати укладення договору з 18 вересня 2014 року по 18 січня 2015 року з виплатою % у кінці терміну. 18 січня 2015 року закінчився основний строк договору, і позивач зняла з депозитного рахунку 70000 грн.

Як вбачається з виписки, виданої банком 26 серпня 2015 року, за період з 19 вересня 2014 року по 18 січня 2015 року їй було нараховано 5615 грн. 36 коп. відсотків, з яких стягнуто 896 грн. 16 коп. податку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог п. 4.1.9 ст. 4 ПК України, податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Разом з тим, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» від 04 липня 2014 року, який набрав чинності 02 серпня 2014 року, передбачає оподаткування відсотків за депозитними вкладами.

Згідно п. 1 Листа Мінюсту № 758-0-2-08-19 від 26 грудня 2008 року «Щодо практики застосування норм права у випадку колізій», у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням «застарілих» норм з одного і того ж питання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що, Закон України від 04 липня 2014 року №1588-VII вносить відповідні зміни до Податкового кодексу України та є таким, що прийнятий пізніше за часом, і тому застосуванню підлягають саме передбачені ним норми, а відтак оподаткування з 18 вересня 2014 року відсотків, нарахованих за депозитними договорами, є правомірним.

Банк виступає податковим агентом позивача, а не платником податків під час відрахування податків з відсотків за депозитним договором, а відтак, у випадку незгоди з діями податкового органу позивач, як вкладник може оскаржувати дії податкового органу.

Аналізуючи подані в засіданні колегії реєстр розрахункових документів та податковий розрахунок сум доходів за перший квартал 2015 року, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимоги позивача.

Суд вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів про спричинення такої, а відповідачем (Банком) належним чином виконано зобов»язання за кредитним договором банківського вкладу фізичної особи за допомогою СДО ІБ № 90.16.000120 від 18 вересня 2014 року, що підтверджується представленими суду письмовими доказами.

Висновки суду відповідають матеріалам справи, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Бойко С. М.

Береза В. І.